10 
J.  Eekstad. 
[No.  9 
overveiende  antal  og’  giver  faunaen  sit  præg.  Ingen  af  disse  6 
arter  er  arktiske,  2 er  boreale  og  4 lusitaniske.  Endvidere  op- 
træder  paa  denne  lokalitet  den  lusitaniske  art  Solecurtus  antiquatus, 
som  nu  ikke  mere  lever  ved  Norges  kyst.  Den  er  uddød  her;  men 
i de  lavere  skjælbanker  linder  man  den  ikke  sjelden  fossil.  For 
tiden  har  denne  art  sin  nordgrænse  ved  De  britiske  øer.  Mod  syd 
findes  den  udbredt  til  Middelhavet  og  De  kanariske  øer.  Yi  maa 
da  slutte  heraf,  at  skjælforekomsten  paa  Tungesvikodden  stammer 
fra  en  tid,  da  klimatet  var  noget  mildere  end  nutidens.  Ser  vi  paa 
de  dybder,  disse  mollusker  ill.  Saes  lever  i i nutiden,  synes  det  mest 
sandsynligt,  at  banken  maa  være  afsat  paa  et  dyb  mellem  10  og 
20  m.,  og  antagelig  nærmere  20  end  10  meters  dyb.  De  optrædende 
arter  af  Litiorina,  som  lever  i strandbeltet  og  nedover  til  6 m.  dyb, 
kan  vel  tænkes  ved  bølgeslaget  at  være  ført  ud  paa  dybere  vand, 
saa  meget  mere  som  findestedet  omgives  af  brat  opadstigende  berg- 
knauser. 
Man  har  her  i egnen  to  terrassetrin,  som  kunde  tænkes  at  være 
samtidige  med  dannelsen  af  denne  skjælforekomst,  den  ene  er  niveauet 
i 12 — 15  m.,  det  andet  i 20—27  m.  Mest  taler  for,  synes  det  mig, 
at  den  skal  være  afsat,  da  havfladen  stod  ved  20 — 27  m.s  niveauet. 
Ifølge  meddelelse  fra  lensmand  Wiedeeøe  blev  der  under  vei- 
anlægget  paa  Skaanevikstranden  fundet  skjæl  ved  gaarden  Gjelmer- 
vik.  Her  fandtes  ved  veien  i ler  under  et  V2  mægtigt  gruslag 
følgende  arter; 
a.  Astarte  elliptica  Beown. 
a.  „ compressa  Mont. 
b.  Cyprina  islandica  Jj. 
a.  Macoma  calcarea  Chemn. 
a.  My  a tnincata  L. 
b.  Mytiliis  niodiohis  L. 
a.  Pecten  islandicus  Mull. 
a.  Saxicava  plioladis  L. 
a.  Lepeta  caeca  Mull. 
Boreochiton  sp. 
Bcdanus  sp. 
og  serpulaer. 
Antallet  af  de  paa  denne  lokalitet  fundne  arter  er  vistnok  for 
lidet,  til  at  man  deraf  kan  drage  sikre  slutninger  om  de  klimatiske 
forhold,  hvorunder  aheiringen  har  fundet  sted.  Men  det,  at  alle  de 
