1907]  lagttagelsei-  fra  terrasser  og  strandlinjer  i det  vestlige  Norge. 
11 
fundne  arter,  paa  to  boreale  nær,  er  arktiske,  synes  at  tale  for  et 
koldere  klima  end  nutidens. 
Paa  den  lille  ø st.  Hisken  paa  vestsiden  af  Bømmelen  fandtes 
under  myr  13  m.  over  tangTanden  følgende  skjæl: 
a.  Astarte  elliptica  Beown 10—  95  m. 
b.  Cyamiiim  m.imitum  Fabr 0—  10  ,, 
b.  Mytilus  edulis  L.,  i mængde 0 — 20  ,, 
b.  „ modiolns  L.,  talrig 0 — 190  „ 
a.  Saxicava  jdioladis  L 0 — 75  ,, 
a.  Lamma  divarlcata  Fabr,,  talrig 0 — 20  „ 
b.  Littorina  littcyrea  L 0 — 6 „ 
b.  „ ohtiisata  L 0 — 6 „ 
b.  „ rudis  Maton 0 — 2 „ 
a.  Margarita  helicina 0 — 38  „ 
b.  Onoha  aculeus  Gould  0-—  95  „ 
b,  Polytropa  lapillus  L 0 — 20  „ 
b.  Tectura  virginea  Mull 0 — 190  „ 
samt  pigge  af  Echinus. 
Skjælbanken  paa  store  Hisken  maa  være  afsat  paa  ganske 
grundt  vand,  antagelig  paa  omkring  5 meters  dybde.  Landet  laa 
da  henimod  20  m.  dybere  nedsænket  end  i nutiden. 
Den  største  nedsænkning  efter  istiden  gik  her  øp  til  omkring 
40  meter. 
Ved  Alsvaag  er  der  en  stor  terrassellade  af  løsmateriale  1 om- 
trent denne  høide.  Jeg  fik  imidlertid  ikke  anledning  til  at  maale  den. 
Paa  vestsiden  af  Bømmelen  har  man  mellem  Tverbørgvik  øg 
Tøllaksvik  en  strandlinje  i fast  fjeld  i nøgenlunde  samme  høide. 
Omstaaende  billede  efter  et  fotografi  viser  den. 
Det  forreste  af  strandlinjen  Tverborgvik — Tollaksvik  ligger  ifl. 
nivellement  39  m.  o,  tangr.  Det  øverste  af  den  46  m.  o.  tangr, 
Fladen  paa  strandlinjen  er  ikke  jevn;  men  den  bestaar  af  en 
række  afrundede  bergknauser,  som  ogsaa  billedet  viser.  Toppene 
af  disse  er  moutonnerede  af  isskuring.  Heraf  skulde  man  da  drage 
den  slutning,  at  strandlinjen  skulde  være  ældre  end  slutningen  af 
istiden.  Men  da  bliver  det  paafaldende,  at  den  ligger  i niveau  med 
terrasser,  som  maa  være  yngre  end  istiden. 
Imidlertid  maa  vi  erindre,  at  da  isranden  under  glacialtidens 
sidste  fase  havde  trukket  sig  tilbage  fra  kysten,  var  klimatet  endnu 
rent  arktisk.  Herpaa  har  vi  fyldestgjørende  bevis  saavel  i den 
fauna  som  i de  planterester,  der  er  fundne  i de  øverste  terrasser 
