8 
Haakon  Schetelig. 
[Nr.  11 
grad  bero  paa  den  bløtere  stenart  i Haggebystenen,  og  ialfald  finder 
jeg  likheten  mellem  de  to  monumenter  saa  stor,  at  jeg  allerede  deri 
vilde  se  et  holdepunkt  for  Austreimstenens  kronologiske  stilling. 
Men  alene  ut  fra  disse  to,  hver  for  sig  isolerte  og  lokalt  vidt 
adskilte  monumenter,  blir  enhver  slutning  overordentlig  usikker. 
Undersøkelsen  maa  føres  videre  til  en  sammenligning  med  andre 
monumenter  fra  den  senere  jernalder,  og  vi  finder  det  bedste  materi- 
ale for  en  saadan  nøiere  sammenligning  i den  lange  række  av  billed- 
smykkete  stener  fra  Gotland.  Da  de  gotlandske  billedstener  er 
reist  paa  eller  ved  graver,  har  man  derved  faat  sikre  holdepunkter 
for  deres  tidsbestemmelse,  og  man  har  i hovedsaken  kunnet  utrede 
deres  oprindelse  og  utvikling.  ^ Ældst  er  de  raa  utilhugne  kalk- 
stensheller,  som  regel  reist  som  merke  ved  brandgraver  fra  den 
romerske  jernalder;  over  jorden  er  de  kun  synlige  med  høist  nogen 
faa  decimeters  høide.'-^)  De  har  ingen  ornamenter  eller  billeder. 
Dernæst  kommer,  fra  den  romerske  tids  slutning  og  folkevandrings- 
tidens  begyndelse,  de  regelmæssig  tilhugne  kalkstensheller,  som  like- 
ledes bare  rager  ubetydelig  op  over  jorden,  men  langs  den  øvre,  fri 
kant  har  en  indhugget  ornamentbord,  en  mæander  eller  spiralbord. 
Yngre  end  disse  er  igjen  de  rektangulære  reiste  heller,  regelmæssig 
tilhugget  og  beregnet  paa  at  være  væsentlig  synlige  over  jorden; 
de  er  derfor  forholdsvis  høiere  og  smalere  end  de  ældre,  overkantens 
ornamentale  bord  er  bevaret  og  desuten  er  hele  forsiden  utstyret 
med  ristninger.  Blandt  disse  spiller  visse  geometriske  motiver  hoved- 
rollen, solfigurer  og  kredser  utfyldt  med  spiraler,  men  der  fore- 
kommer ogsaa  enkle  figurfremstillinger,  saaledes  paa  flere  av  stenene 
en  tegning  av  en  baat  eller  et  skib.  Allerede  inden  vikingetidens 
begyndelse  utvikler  disse  primitive  ristninger  sig  til  de  knnstmæssig 
utførte  billedstener,  hvor  hele  stenens  forside  dækkes  av  figur- 
fremstillinger, skibe,  ryttere  og  vogner,  mennesker  og  dyr,  tildels 
hele  grupper  av  billeder,  som  har  kunnet  henføres  til  bestemte  sagn 
og  myter.  Ved  overgangen  til  den  kristne  tid  fortrænges  endelig 
billedene  av  runeindskriftene,  mens  dog  den  gamle  billedstensform 
fremdeles  fastholdes. 
Det  er  for  vort  formaal  av  betydning,  at  skibet  hører  til  de 
ældste  motiver  paa  de  gotlandske  billedstener;  paa  flere  av  de  ældste 
h Fredrik  Nordin:  Till  frågan  om  de  gottlandska  bildstenanias  utveck- 
lingsformer,  i „Studiev  tillågnade  Oscar  Monteliiis“.  Stockholm  1903. 
-)  Svenska  Fornmimiesfdreningens  Tidskrift,  3,  s.  267  ff. 
