strandlinjer  og  huler. 
Der  gives  i Berg-ensfeltet  som  overhovedet  ellers  i de  ydre 
kyststrøg’  lang-s  den  norske  vestkyst  adskillig-e  i det  faste  fjeld  ind- 
skaarne  strandlinjer  eller  seter. 
Den  mest  bekjendte  af  de  g-amle  strandlinjer  i Berg-ensfeltet 
er  ,,Osterfj ordens  brillante  linje“,  som  Kjerulf  har  kaldt  den. 
Denne  linje,  der  ligger  mellem  gaardene  Grotveit  og  Mundal  paa 
nordsiden  af  Osterf jorden,  er  først  beskrevet  af  Keilhau  i hans 
afhandling  „Undersøgelser  om  hvorvidt  i Norge  saaledes  som  i 
Sverige,  findes  Tegn  til  en  Fremstigning  af  Landjorden  i den  nyere 
og  nyeste  geologiske  Tid.“  Af  denne  gamle  beskrivelse,  der  endnu 
vil  læses  med  interesse,  hidsættes  følgende  nddrag; 
,,I  Bergen  gjorde  man  os  opmerksom  paa  et  Sted  i Nord- 
Østerfjorden,  hvor  Bjergsiden  paa  en  lang  Strækning  viser  en  aldeles 
horizontal  Linie,  som  ikke  kan  tænkes  at  være  Andet  end  en  for- 
dums Contactlinie  mellem  Havet  og  Landet;  den  ligger  over  den 
nordvestlige  Fjordbred,  men  sees  bedst  fra  den  modsatte  Side  saa- 
som  ved  Hammer  Præstegaard,  og  fremtræder  især  tydelig  om 
Eftermiddagen,  naar  Skyggerne  falde  østlig.  Efterat  vi  fra  Hammer- 
landet  havde  overseet  denne  Linie  i dens  Helhed  — den  viste  sig 
virkelig  som  en  næsten  uafbrudt  fortsat,  særdeles  markeret  Skygge- 
Rand  — og  merket  os  et  bestemt  Pnnkt  deri  til  Maaling,  roede  vi 
tilbage  over  Fjorden,  og  begave  os  op  til  Stedet.  Her  var  im,  som 
vi  havde  formodet,  kun  lidet  at  finde,  der  kunde  forraade  en  for- 
henværende Strandbred;  thi  Bjergsiden  var,  idetmindste  paa  dette 
Stykke  af  sin  Strækning,  for  steil  til  at  strandstene  eller  andet  af 
Havet  levnet,  løst  Material  der  kunde  være  blevet  liggende.  Bjerg- 
arten  er  Gneis,  som  falder  40*^  og  derover  mod  NO.,  en  Retning, 
som  netop  er  den,  hvori  Fjorden  er  indskaaret ; Skikterne  afskjæres 
altsaa  i den  til  Fjorden  nedgaaende  Overflade  af  Bjerget,  hvilken 
