1907]  Bergensfeltet  og  tilstødende  trakter  i senglaoial  og  postglacial  tid. 
35 
Lad  os  forsøge  at  faa  en  oversigt  over  disse  forholde. 
I strøget  omkring  Bergen  er  høiderne  56.4—57.3. 
Paa  strækningen  Nestun — Raa  varierer  høiderne  fra  51.5  m. 
ved  Raa  til  53.6  ved  Øvsttun. 
Lidt  længere  syd  er  terrasserne  nbetydelig  høiere,  saaledes 
hgger  de  i aaben  sitnation  liggende  terrasser  ved  Stend  og  Fane  i 
en  høide  af  resp.  54  og  53.5  m.  o.  h.  Kommer  man  endnu  lidt 
længere  sydover,  flnder  man  ved  Grindevold  en  høide  af  56.3  og 
ved  ytre  Moberg  56.9  m.  Lidt  længere  øst  finder  man  paa  strøget 
indre  Moberg  til  Lyngbø  terrasser  i høider  fra  58.0  til  58.7  m.  o.  h. 
Fig.  8.  Den  epiglaciale  terrasse  ved  Ekemo  n.  f.  Storholmen  i Osterfjorden. 
Terrassen  ved  Lønningsdal  længere  øst  ved  Samnangerfj orden 
er  opbygget  til  en  høide  af  63.5  m.,  men  strandlinien  ved  Boug- 
stiand  ligger  kun  i en  høide  af  59.9  m.  o.  h.  1 denne  forbindelse 
bor  det  erindres,  at  den  øverste  del  af  Ulven  eksercerplads  ligger 
63.5  m.  0.  b.;  men  man  synes  her  at  være  over  selve  terrassefladen. 
Terrassen  ved  Mjeldeim  og  Arne,  der  ligger  i nogenlunde 
samme  afstand  fra  den  yderste  kystlinie  som  terrasserne  ved  Os  har 
høider  paa  59.3  (54.9)  og  60  m.  o.  h.  Terrasseniveauet  sænker  sig 
ogsaa  i de  mindre  fjordarme  ndover. 
Paa  Askø  og  Holsenøens  sydøstlige  del  ligger  strandlinierne 
65.5  og  65.7  m.  o.  h. 
