50 
Carl  Fred.  Kolderup. 
[No.  14 
Ogsaa  efter  den  stans,  der  er  markeret  ved  tapesterrassen, 
synes  der  at  være  nogde  mindre  stans,  før  landet  endelig  hævedes 
til  sin  nuværende  høide. 
Desværre  er  terrassemaalingerne  i de  store  fjordstrøg  i Bergens 
stift  forlidet  detaljerte  til,  at  man  kan  indlade  sig  paa  mere  ind- 
gaaende  sammenligninger;  men  det  synes  dog  at  fremgaa  af  Rekstads 
undersøgelser,  at  man  ialfald  linder  baade  første,  andet  og  femte 
trins  terrasser  vel  udviklet  i de  strøg  af  Bergens  stift,  der  ligger 
udenfor  det  egentlige  Bergensfelt  og  dets  nærmeste  omgivelser. 
Almindelige  faunistiske  bemerkninger. 
Før  jeg  behandler  de  i Bergensfeltet  og  nærmest  tilstødende 
trakter  fundne  skjælforekomster,  vil  jeg  i al  korthed  give  en  over- 
sigt  over  hvilke  principer,  def  ligger  til  grund  for  den  i dette 
arbeide  anvendte  inddeling  af  faunaen  efter  dens  nuværende  geogra- 
fiske udbredelse. 
Som  bekjendt  holdt  professor  M.  Saes  i sin  tid  paa  de  tre 
zoogeografiske  provinser,  den  arktiske,  den  boreale  og  den  lusita- 
niske.  Sydgrænseu  for  den  arktiske  region  sattes  af  ham  ved  polar- 
cirkelen;  søndenfor  denne  kom  saa  den  boreale  region,  hvis  sydgrænse 
laa  ved  Frankriges  nordvestspids ; og  endnu  sydligere  udbredte  sig 
den  lusitaniske  provins,  der  om  fattede  det  vestlige  Frankriges, 
Spaniens,  Portugals  og  Azorernes  kyster,  Middelhavet  og  Afrikas 
nordvestkyst  saa  langt  syd  som  til  de  kanariske  øer. 
Professor  W.  C.  Beøggee  har  i sit  berømte  arbeide  „0m  de 
senglaciale  og  postglaciale  niveauforandringer  i Kristianiafeltet“  bibe- 
holdt denne  gamle  tredeling.  De  i slutningen  af  forrige  aarhun- 
drede  fremkomne  zoologiske  arbeider  har  imidlertid  bevirket,  at 
Beøggee  er  gaaet  nd  fra  andre  principer  ved  fastsættelsen  af  artens 
karakter,  hvad  der  særlig  gjælder  de  arktiske  former,  og  følgen 
deraf  er,  at  den  faunaliste,  som  af  ham  opslilledes  for,  hvad  M. 
Saes  har  kaldt  den  postglaciale  formation,  i væsentlig  grad  adskiller 
sig  fra  den,  som  M.  Saes  i sin  tid  opstillede.  Jeg  skal  for  at  vise 
denne  forskjel  anføre,  hvilke  forholdstal  de  to  forskere  har  faaet. 
M.  Saes  fandt:  V15  arktiske,  V15  boreale  og  Vis  lusitaniske,  W.  C. 
Beøggee:  -/n  artiske,  Vn  boreale  og  Vn  lusitaniske. 
I modsætning  til  M.  Saes  har  G.  0.  Saes  i sit  bekjendte 
aiFeide  om  Norges  arktiske  mollusker  (Mollusca  Eeglonls  Arcficæ 
