52 
Carl  Fred.  Kolderup. 
[No.  14 
betegne  som  a)  de  høiarktiske  mollusker  og  b)  de  arktiske  mollusker 
med  boreoarktisk  udbredelse. 
De  arktisk-boreale  arter  har  en  vidtstrakt  udbredelse  inden 
baade  den  arktiske  og  boreale  zone.  Som  eksempler  kan  nævnes 
leda  minuta,  saxicava  pholadis  o.  s.  v. 
Som  boreale  betegner  jeg  de  arter,  hvis  udbredelse  væsentlig 
er  indskrænket  til  Nordhavets  boreale  omraade.  Som  boreale  kyster 
betragtes  da  Islands  syd-  og  vestkyst,  Færøerne,  Shetland,  de  britiske 
kyster,  Nordsjøkysterne  og  Norges  kyst  op  til  Nordkap.  Med  denne 
begrænsning  vil  den  rent  boreale  gruppe  blive  en  forholdsvis  liden 
gruppe  i sammenligning  med  den  store  boreale  gruppe,  som  Beøgger 
faar  ved  sin  gruppering.  Ser  vi  kun  hen  til  de  former,  som  er 
funden  i Bergensfeltets  postglaciale  banker,  vil  den  boreale  gruppe 
være  repræsenteret  af  følgende  arter : Pecten  tigrinus,  mytilus 
modiolus,  cyprina  islandica,  thraeia  villosciuscula,  mya  arenana, 
scutellma  fulva,  emarginula  crassa,  lunatia  montagui,  littorina 
littorea,  littorina  rudis,  lacuna  gjallidula,  awdculina  insculpta,  theshia 
nana  og  hela  trevellyana. 
Foruden  disse  ægte  boreale  former  vil  man  vistnok  inden  den 
boreale  hovedgruppe  udskille  endel,  som  mest  passende  kunde  betegnes 
som  boreale  med  boreoarktisk  udbredelse  (f.  eks.  Onoha  aculeus, 
polytropa  lapillus  og  huccinum  undatum). 
Maaske  burde  man  ogsaa  udskille  en  liden  gruppe  af  arter 
som  kunde  betegnes  som  boreale  med  vidtstrakt  arktisk  og  lusita- 
nisk  udbredelse,  hvortil  former  som  f.  eks.  shenea  planorhis  og 
diaphana  hyalina  kunde  henregnes.  Dette  vil  under  alle  omstæn- 
digheder  blive  en  liden  gruppe. 
Til  den  lusitanisk-boreale  gruppe  (eller  man  kunde  ogsaa  kalde 
den  den  sydlig-boreale  gruppe)  henregner  jeg  former  af  formodet 
lusitanisk  oprindelse  med  lusitanisk  og  udbredt  boreal  udbredelse. 
Til  denne  gruppe,  som  bliver  en  forholdsvis  meget  stor  gruppe,  vil 
da  hovedmassen  af  Brøggees  lusitaniske  og  en  stor  del  af  hans 
boreale  former  henregnes. 
Som  lusitaniske  har  jeg  endelig  betegnet  middelhavsformer,  som 
enten  ikke  eller  kun  sporadisk  er  udbredt  nordeufor  den  britiske 
kanal.  Af  Bergensfeltets  postglaciale  arter  har  jeg  til  denne  gruppe, 
der  ifølge  sin  natur  i vor  fauna  vil  blive  en  liden  gruppe,  kun 
regnet  tapes  decussata,  lepton  nitidum,  solecurtus  antiquatus  og 
alvania  reticulata.  Selv  for  et  par  af  disse  formers  vedkommende 
har  jeg  havt  mine  tvil,  om  det  var  korrekt  at  betegne  dem  som 
