1907]  Bergensteltet  og  tilstødende  trakter  i senglacial  og  postglacial  tid. 
71 
Bergensfeltet  under  ratiden  og  tiden  kort  før  denne. 
Da  isen  under  den  store  istid  samlet  naaede  sin  største  udbre- 
delse,  maa  den  formodentlig  som  et  hele,  uden  at  have  taget  noget 
større  hensyn  til  det  faste  fjelds  overfladeforhold,  have  bevæget 
sig  i vestlig  retning  i det  vestlige  Norge;  ismassen  maa  have 
bevæget  sig  fra  bræskillet  og  ud  mod  isdækkets  ydergrænser. 
Tydelige  merker  efter  denne  bevægelse  har  man  f.  eks.  i Askø- 
fj eldenes  stød  og  læ.sider,  og  sandsynligvis  er  ogsaa  de  vest— øst 
strygende  skuringsstriber,  som  dr.  Reusch  har  fundet  paa  den 
Fig.  19.  Isskuring  ved  Ekelandsosen  i Fuse  pgd. 
sydlige  del  af  Sartorø,  og  de  vest — øst  strygende  skuringsstriber 
paa  vestsiden  af  Storediget  at  sætte  i forbindelse  hermed. 
Efter  hvert  som  storbræen  smeltede  af,  maatte  dens  bevægelse 
blive  mere  og  mere  afhængig  af  de  allerede  foreliggende  terræn- 
former,  og  lidt  efter  lidt  blev  den  opdelt  i flere  mægtige  bræer, 
der  fulgte  dalenes  og  fjordenes  retning,  d.  v.  s.  vi  faar  i de  vest- 
ligste strøg  en  overgang  fra  kontinentalnedisning  til  lokalglaciation. 
Vi  vil  selvfølgelig  her  have  en  mængde  overgangsstadier,  der  karak- 
teriseres ved  stadig  større  arealer  af  isfrit  land. 
De  skuringsstriber  og  øvrige  glaciale  fænomener,  som  flndes 
her  omkring  Bergen,  skriver  sig  vistnok  væsentlig  fra  dette  afsnit 
