90 
Carl  Fred.  Kolderup. 
[No.  14 
øverste  og  øvre  myabanker  dannedes  i Smaalenene,  var  klimaet  ikke 
koldere  end  i Yestfinmarken  og  Tromsøsundet  nu.  Da  pecten  is- 
landicus  ved  Vindenes  bliver  op  til  115  mm.,  skulde  man  vel  være 
tilbøielig  til  at  antage,  at  da  Vindenesleren  afsattes,  maatte  aars- 
temperaturen  have  været  lidt  lavere  end  ved  vort  lands  nordlige 
kyster  i nutiden.  Jeg  er  imidlertid  fuldt  opmerksom  paa,  at  denne 
slntning  kan  være  feilagtig,  hvis  forholdene  ved  Vindenes  i sin  tid 
var  særlig  gunstige  for  dyrets  trivsel.  I det  store  og  hele  viser 
det  sig  dog,  at  pecten  islandicus  i Bergensfeltets  banker  aftager, 
jo  nærmere  man  kommer  nutiden.  Ved  Vindenes  er  saaledes  de 
største  eksemplarer  115  mm.,  i den  postglaciale  banke  ved  ytre 
Moberg  i Os  kun  90  mm.  og  ved  Herløvær,  der  saavidt  mig  be- 
kjendt  er  det  eneste  sted  ved  Bergen,  hvor  den  nu  er  fundet  levende, 
var  det  fundne  eksemplar  kun  50  mm.  En  lignende  størrelse  havde 
et  eksemplar,  som  af  bestyreren  af  den  biologiske  station  i Bergen 
hr.  0.  Noedgaard  fandtes  i Boknfjord  ved  Stavanger.  Pecten  is- 
landicus  er  en  circumpolar  art,  som  hos  os  har  sin  sydgrænse  i det 
vestlige  Norge,  hvor  den  optræder  i faa  og  særdeles  smaa  eksem- 
plarer. I Kristianiafeltet  findes  den  ligesom  anomia  ephippium  fra 
yngre  og  yngste  area-  og  portlandialer  af,  men  er  ogsaa  fundet  i 
nogle  faa  og  smaa  eksemplarer  i ældre  yoldialer. 
Portlandia  lenticula,  Moller  (Yoldia  ahyssicola,  Torell)  er 
kun  fundet  i faa  eksemplarer.  Denne  art  synes  at  være  circum- 
polar og  forekommer  nu  langs  vor  vestkyst  uden  dog  at  være  al- 
mindelig  søndenfor  Bodø.  Findes  i Kristianiafeltet  fossil  i ældre, 
midlere,  yngre  og  yngste  arealer  samt  de  til  dem  svarende  atlei- 
ringer. 
Portlandia  arctica,  Gray,  (Yoldia  arctica,  Torell  og  M.  Sars) 
fandt  jeg  ved  mit  sidste  besøg  paa  Vindenes  staaende  i lervæg- 
gen  under  hovedveien  i ikke  saa  ringe  mængde,  sammen  med 
leda  ptermila  og  saxicava  pholadis.  8iden  mit  tidligere  besøg  havde 
regnvandet  her  vasket  ud  det  bløde  ler  overalt,  undtagen  hvor  det 
var  dækket  af  fossiler.  Disse  laa  derfor  som  et  beskyttende  dække 
over  talrige  smaa  lerkegler.  De  fundne  eksemplarer,  hvoraf  ingen 
er  særlig  store,  synes  nærmest  at  maatte  henregnes  til  varieteten 
portlandica  eller  til  overgangsformer  til  var.  siliqiia,  der  ifølge  Kni- 
powiTscHS  undersøgelser  er  den  rent  overveiende  ved  Spitsbergen. 
Jeg  anfører  her  længde  og  bredde  af  en  del  af  mig  maalte  eksem- 
plarer fra  Vindenes  og  hosføier  til  sammenligning  tilsvarende  former 
fra  Spitsbergen,  maalte  af  Knipovvitsch: 
