1907]  Bergensfeltet  og  tilstødende  trakter  i senglacial  og  postglacial  tid. 
95 
lenes  øvre,  lavere  og  laveste  myabanker  og  de  til  dem  svarende 
lerlag;  den  flndes  altsaa  hverken  i de  ældste  senglaciale  eller  i de 
postglaciale  lag.  I Bergensfeltet  synes  derimod  arten  at  have  holdt 
sig  i postglacial  tid,  saaledes  som  det  vil  fremgaa  af  de  senere  i 
dette  arbeide  givne  oversigter  over  Bergensfeltets  postglaciale  fauna; 
men  den  er  dog  meget  sjelden. 
Lepeta  coeca,  Muller,  er  noksaa  almindelig.  Det  største 
eksemplar  havde  en  længde  af  18.5  og  en  bredde  af  15.5  mm.,  det 
næst  største  maalte  16  og  14  mm.  Det  største  eksemplar  er  større 
end  de  af  Brøgger  i yoldialeren  fundne  og  er  adskillig  større  end 
de  ved  vor  kyst  nulevende.  Da  den  ved  Sandefjord  og  Sarpsborg 
i yoldialer  fundne  form  er  meget  stor,  har  Brøgger  betegnet  den 
som  en  egen  varietet  og  kaldt  den  forma  major.  Forsaavidt  man 
anser  det  ønskeligt  at  have  en  egen  betegnelse  for  disse  store  former, 
maatte  vel  de  største  eksemplarer  af  denne  art  fra  Vindenes  blive 
at  henføre  did.  Lepeta  coeca  er  en  circumpolar  art,  hvis  sydgrænse 
i Europa  er  Skotlands  vestkyst  og  Øresund.  Fossil  har  vi  den  i 
vort  land  i næsten  alle  glaciale  og  postglaciale  afleiringer. 
Pundurella  noacliina,  Lir.,  er  kun  fundet  i ganske  faa  eksem- 
plarer. Arten  er  kosmopolitisk  og  flndes  i Europa  helt  syd  til 
Spanien.  Begynder  i Kristianiafeltet  først  i øvre  myabanker  i 
Smaalenene. 
Tricliotropis  horealb,  Brod  & Sow,,  har  jeg  kun  fundet  et 
eksemplar  af.  Den  er  en  circumpolar  art,  som  er  kjendt  fra  Grøn- 
land, Nordamerikas  østkyst,  Nordeuropa  indtil  Doggerbank  og  kysten 
af  Irland,  Novaja  Semlja,  Karahavet  og  Beringshavet.  Dens  bathy- 
metriske  udbredelse  er  4—794  m.  (Friele  og  Grieg).  Kjendes  i 
Kristianiafeltet  fra  cyprinaler  og  tilsvarende  skjælbanker  samt  fra 
scrobicularialerets  afdeling. 
Bela  violacea,  Migh.,  kjendes  ogsaa  kun  i et  eksemplar.  Et 
andet  eksemplar  af  en  bela  er  for  slidt  til,  at  man  med  sikkerhed 
kan  bestemme,  hvilken  art  det  tilhører.  Arten,  der  er  meget  varie- 
rende, er  circumpolar ; den  flndes  langs  hele  den  norske  kyst.  Dens 
bathymetriske  udbredelse  er  0 — 1316  m.  Er  ikke  fundet  i Kristi- 
aniafeltet. 
Trojdion  clathratiis,  Lin.,  er  ligeledes  kun  representere!  ved 
et  eneste  eksemplar.  Om  dens  nuværende  udbredelse  angiver  Friele 
og  Grieg:  „Trophon  clathratus  er  en  circumpolar  art,  som  er 
kjendt  fra  Grønland,  Labrador,  Ny-England,  Nordeuropa  indtil 
Danmark  og  Færøkanalen,  Spitsbergen,  Frantz-Josephsland,  Novaja 
