196 
Carl  Fred.  Kolderup. 
[No.  14 
for  at  benytte  dem  som  væggepryd.  Blandt  disse  fandt  jeg  ogsaa 
et  eksemplar  af  murex  brandaris,  Lin.  Da  dette  er  en  udpræget 
sydlig  art,  der  ikke  tidligere  er  fundet  i Skandinavien,  og  det  ikke 
lykkedes  mig  at  finde  eksemplarer  af  den  i selve  skjælforekomsten, 
har  jeg  ikke  vovet  at  opføre  den  i den  almindelige  fortegnelse,  men 
har  dog  ikke  villet  undlade  at  gjøre  opmerksom  paa,  at  jeg  virkelig 
har  et  eksemplar  af  arten. 
Af  echinodermer  har  jeg  fundet  adskillige  brudstykker  og,  hvad 
der  er  forholdsvis  sjeldent,  nogle  hele  og  ganske  godt  bevarede 
eksemplarer.  De  arter,  der  var  repræsenteret,  var  strongylocentrotus 
drøbachiensis,  echinocyamus  pusillus,  echinus  milliaris,  echinus  escu- 
lentus  og  echinus  acutus,  forma  flemingi. 
Endvidere  har  jeg  fundet  rester  af  taskekrabben  og  af  bryozoer. 
Som  det  vil  fremgaa  af  de  her  givne  oplysninger,  er  banken 
ved  Fosaaen  en  særdeles  artsrig  banke,  og  ser  man  nærmere  paa 
fortegnelsen,  vil  man  ogsaa  finde,  at  den  har  mange  sydlige  former. 
A f det  righoldige  materiale  har  jeg  imidlertid  plukket  ud  saa  mange 
arktisk-boreale  arter,  at  ikke  banken,  naar  man  blot  tager  hensyn 
til  procenten  af  de  lusitanisk-boreale  arter,  giver  indtryk  af  at  have 
et  særlig  sydligt  præg.  Der  er  nemlig  kuu  fundet  lidt  over  71  % 
lusitanisk-boreale  arter.  Hvis  man  anvender  BnøaGEEs  beregnings- 
metode, faar  man:  a.  : b.  : h 
Sammenligning’  mellem  Bergensfj ordenes  postglaeiale  og 
nulevende  fauna. 
Efterat  vi  nu  har  stiftet  bekjendtskab  med  de  postglaeiale 
bankers  fauna,  vil  det  være  af  interesse  at  sammenligne  denne  med 
den  molluskfauna,  som  nu  lever  i Bergensfj  ordene.  Flere  omstæn- 
digheder  bevirker,  at  en  saadan  sammenligning  maa  blive  ufuldstæn- 
dig.  Der  er  saaledes  sandsynlighed  for,  at  man  ved  opdagelsen  af 
nye  banker  vil  kunne  finde  nogle  fiere  arter  end  de,  som  er  fundne 
i de  28  postglaeiale  banker,  som  jeg  nu  har  undersøgt.  Det  er 
dog  neppe  rimeligt,  at  antallet  af  arter  i væsentlig  grad  vil  øges 
ved  fund  af  nye  banker.  Vi  maa  nemlig  erindre,  at  paa  grund  af 
den  forholdsvis  ringe  hævning  af  Bergensfeltet  i postglacial  tid 
bliver  de  arter,  man  kan  faa  tag  i,  kun  de,  som  hører  til  i den 
øverste  del  af  littoralregionen,  naar  man  saaledes  som  almindeligt 
sætter  littoralregionens  nedre  grænse  til  mellem  30  og  40  m.  Alt, 
som  har  levet  paa  større  dyb,  vil  unddrage  sig  geologens  studium. 
