1907]  Eergensfeltet  og  tilstødende  trakter  i sengdacial  og  postglacial  tid.  197 
mens  derimod  zoologerne,  der  undersøger  faunaen  i nutidens 
fjerde,  selvfølgelig  kan  faa  tag  i ogsaa  de  former,  som  tilhører  de 
større  fjorddyb.  Naar  derfor  jeg  i min  fortegnelse  over  de  fundne 
postglaciale  mollusker  kun  opfører  167  arter,  mens  Feiele  i sin 
af handling:  „Oversigt  over  de  i Bergens  omegn  forekommende 
skaldækte  mollnsker“  opfører  306  arter,  som  nu  lever  i Bergens- 
fj ordene,  saa  har  dette  væsentlig  sin  grund  i,  at  omtrent  halvparten 
af  de  af  hr.  Feiele  fundne  former  holder  til  paa  dyb,  der  er  større 
end  ca.  20  meter,  som  maa  ansees  for  at  være  den  største  høide 
over  den  nuværende  havstand,  som  strandlinjen  har  naaet  i post- 
glacial tid.  En  detalj eret  sammenligning  mellem  de  af  os  opførte 
arter  vil  ogsaa  vise  dette;  kun  et  forholdsvis  mindre  antal  af  de 
arter,  som  ifølge  sagens  natur  burde  kunne  findes  i Bergensfeltets 
postglaciale  lag,  er  endnu  ikke  fundne. 
Da  Bkøggee  i sit  store  ofte  nævnte  arbeide  udførte  en  sam- 
menligning mellem  den  postglaciale  og  nulevende  fauna  i Kristiania- 
fj orden,  kom  han  til  det  resultat,  at  der  fandtes  en  hel  del  mollu- 
sker i de  postglaciale  lag,  som  savnedes  i den  nuværende  Kristiania- 
fjord,  og  at  der  omvendt  er  en  hel  del  arter,  som  nu  lever  i 
Kristianiafjorden,  og  som  hidtil  ikke  er  fundet  i postglaciale  lag. 
Selv  om  denne  forskjel  ved  fremtidige  geologiske  og  zoologiske 
undersøgelser  reduceres  noget,  vil  der  vel  altid  blive  en  ikke  helt 
uvæsentlig  forskjel.  Og  dette  er  ogsaa,  hvad  man  paa  forhaand 
maatte  kunne  vente  i et  saapas  indelukket  bassin  som  Kristiania- 
fjorden. Her  vil  forandring  i de  klimatiske  og  biologiske  forhold, 
som  jo  tydelig  er  paavist  i det  her  omhandlede  tidsrum,  bevirke 
adskillige  faunistiske  forandringer.  Noget  anderledes  stiller  forhol- 
dene sig  i de  mod  det  aabne  hav  vendende  Bergensfjorde ; her 
skulde  man  paa  forhaand  vente  at  linde  havets  nivellerende  ind- 
tiydelse.  Betragter  man  Beøggees  fortegnelse  over  de  arter,  som 
ikke  nu  lever  i Kristianiafjorden,  men  som  fandtes  i de  postglaciale 
afleiringer,  sees  følgende  at  optræde  saavel  i Bergensfeltets  post- 
glaciale  lag  som  i dets  nuværende  fjorde:  Pecten  islandiciis  (hvoraf 
dog  kun  et  levende  eksemplar  er  fundet),  tapes  decussata,  scrohi- 
cularia  piperata,  macoma  fahula,  margarita  cinerea,  margarita  grøn- 
landica,  cingula  soluta  og  alvania  reticidata.  Ogsaa  flere  af  de  arter, 
som  ikke  flndes  i de  postglaciale  lag  i Kristianiafeltet,  men  som  nu 
lever  i Kristianiafjorden,  findes  baade  i fossil  og  levende  tilstand 
i Bergensfjordene,  saaledes  f.  eks.  luna  liians,  mija  arenaria,  tel- 
lina  pusilla,  macoma  tenuis,  rupicola  distorta,  trockus  zizypjhmus, 
