1907]  Bergensf eltet  og  tilstødende  trakter  i seng-lacial  og  postglacial  tid.  201 
et  eksemplar  fra  Manger,  og  FniELE  havde  indtil  1873  kun  fundet 
den  en  gang  i Eidsvaag  paa  et  par  favnes  dyb. 
Cardium  fasdatum,  Mont.,  optræder  paa  næsten  alle  tapes- 
forekomster  og  maa  vel  her  betegnes  som  den  almindeligste  af  alle 
de  smaa  cardiumarter.  Ogsaa  i nutiden  er  den  tilstede  overalt  og 
gaar  fra  ca.  4 m.  ned  til  ca.  100  m. 
Cardvmn  minimum,  Phil.,  findes  paa  over  halvparten  af  de 
kjendte  tapesforekomster  og  angives  af  Fkiele  nu  at  være  talrig 
mellem  100  og  200  m.  Den  synes  vislnok  at  holde  sig  paa  større 
dyb  end  foregaaende,  hvorfor  man  ser  lidt  mindre  til  den  i tapes- 
bankerne. 
Cardium  nodosum,  Tuet.,  har  jeg  en  del  eksemplarer  af  fra 
flere  forekomster.  Feiele  har  kun  fundet  den  levende  i større 
mængde  ved  Manger  paa  8 — 10  m.,  forøvrigt  kun  et  eksemplar 
fra  Bergensfj orden  og  et  fra  Osterfj orden. 
Lævicardium  norvegiciim,  Spengl.,  findes  i de  fleste  tapesbanker, 
men  synes  at  være  sjeldnere  i nutiden.  Feiele  angiver  at  have 
fundet  den  ved  Manger,  Biskopshavn  og  Bukken;  paa  det  sidste 
sted  var  den  meget  hyppig. 
Isocardia  cor,  Lin.,  har  jeg  kun  fundet  et  eneste  lidet  eksem- 
plar af  i Hegrenesbanken,  der  i det  hele  udmerker  sig  ved  sin 
rigdom  paa  sydlige  former.  Da  isocardia  cor.,  Lin.,  ikke  pleier  at 
optræde  paa  dyb,  som  er  mindi-e  end  20  m.,  havde  jeg  ikke  ventet 
at  finde  noget  af  den  i de  postglaciale  afleiringer  i Bergensfeltet. 
I Kristianiafeltet  findes  den  hyppig  i det  saakaldte  isocardialer,  der 
er  afsat  under  tapestidens  varmeste  afsnit;  i det  noget  yngre  scrobi- 
cnlarialer  er  den  en  sjeldenhed  og  i den  moderne  Kristianiafjord 
ligesaa.  I Bergensfjordene  er  den  saa  vidt  mig  bekjendt  kun  fundet 
to  gange  levende,  nemlig  af  G.  0.  Saes  ved  Bukken  og  af  Appel- 
LøE  i Herløfjorden.  I Sognefjorden  er  den  ifølge  velvillig  medde- 
lelse af  J.  A.  Geieg  af  ham  fundet  ved  Yik  (et  større  eksemplar) 
og  ved  Leikanger  (3  mindre).  At  isocardia  cor  imidlertid  tidligere 
har  været  langt  hyppigere  paa  Vestlandet,  fremgaar  deraf,  at  Geieg 
baade  ved  Leikanger  og  Yik  sammen  med  de  faa  levende  skaller 
har  fundet  talrige  fossile,  der  ved  Yik  fandtes  helt  op  til  et  dyb 
af  ca.  5 m.,  altsaa  paa  et  adskilligt  mindre  dyb  end  den  nu  lever. 
Endvidere  har  ogsaa  Geieg  ved  Skjærjehavn  nær  Sognefjordens 
munding  fundet  talrige  skaller  af  den,  og  M.  Saes  angav  at  have 
fundet  den  fra  Molde  og  Kristiaussund  samt  fra  Sognefjorden. 
Isocardia  cor  maa  altsaa  efter  dette  betragtes  som  en  udpræget 
