226 
Carl  Fred.  Kolderup. 
[No.  14 
endnu  mildere  klimatiske  forholde.  Men  saa  begynder  her,  efter 
hvad  vi  kan  se  ved  at  betragte  den  øverste  terrasse  ved  Dale  en 
fornyet  fremrykning'  af  bræen  og  samtidig  vandrer,  som  Øyen  har 
vist,  yoldia  arctica  for  anden  gang  ind  langs  vore  kyster.  I de 
øverste  terrasser  i Sogn  og  Fjordene  findes  ogsaa  høit  oppe  skjæl 
af  denne  typiske  ishavsmusling,  og  fra  de  epiglaciale  terrasser  ved 
Eidsland  i Bergensfeltet  har  jeg  fnndet  rester  af  en  arktisk  flora 
med  salix  polaris,  salix  reticulata  og  dryas  octopetale  som  typiske 
repræsentanter. 
Saa  rykker  atter  isen  tilbage,  og  landet  begynder  at  hæve  sig 
samtidig  med,  at  temperaturen  stiger.  Skjælbankerne  fra  senglacial 
tid  i Bergensfeltet  (øverste,  øvre  og  undre  myabanker  med  tilhø- 
rende lerlag)  fortæller  os,  at  den  gang,  da  landet  her  ved  Bergen 
laa  ca.  40  m.  o.  h.,  var  der  allerede  indtraadt  klimatiske  forhold 
som  de,  vi  nu  har  i Vestfinmarken  eller  muligens  ved  Lofoten. 
Der  indtræder  saa  en  langvarig  stans  i hævningen,  under  hvilken 
store  terrasser,  som  jeg  har  kaldt  littorinaterrasserne,  opbygges,  og 
sandsynligvis  dannes  i denne  tid  ogsaa  det  lavere  strandlinje- 
trin.  Sammenlignende  betragtninger  over  hævningen  synes  at  vise 
os,  at  denne  maa  være  indtraadt  tidligere  i Bergensfeltet  end  i 
Kristianiafeltet,  og  dette  forsprang  synes  Bergensfeltet  at  beholde  i 
senglacial  tid. 
Efter  en  ny  hævningsperiode  indtræder  der  atter  en  stans. 
Havet  laa  da  ca.  60  m.  høiere  end  nu.  De  klimatiske  forhold 
kunde  da  kanske  bedst  sammenlignes  med  de  nuværende  ved  Nord- 
lands kyster.  Det  er  endvidere  sandsynligt,  at  klimaet  i overgangs- 
tiden mellem  senglacial  og  postglacial  tid  har  været  omtrent  som 
ved  Trond  hjem  nu. 
I postglacial  tid  har  hævningen  af  Bergensfeltet  foruden  af 
flere  stans  ogsaa  været  afbrudt  af  en  sænkning,  der  maa  svare  til 
den  postglaciale  sænkning,  der  tidligere  er  paavist  fra  Andøen,  Sønd- 
møre  og  .Jæderen.  Da  jeg  nu  ogsaa  har  paavist  denne  sænkning 
for  Karmøens  vedkommende,  maa  den  vistnok  kunne  opfattes  som 
eksisterende  langs  hele  den  norske  vestkyst.  Før  denne  sænkning 
maa  Bergensfeltet  antagelig  have  ligget  omtrent  lige  høit  som  nu. 
Da  sænkningen  naaede  sit  maksimum,  er  det  efter  min  mening  sand- 
synligst,  at  havet  stod  ved  det  vel  udprægede  terrasseniveau,  der 
ligger  i høider  fi'a  10  til  14  m.  o.  h.  I nogenlunde  samme  høide 
har  vi  saavel  paa  .læderen  (Oven)  som  i Søndfjord  og  paa  Sønd- 
