70 



Jeg: troer at være befojet til at henfore det her korteligen beskrevne 

 Dyr til Slægten Lestrigonus Mil.-Edw., da det besidder en Egenskab, 

 der angives som -karakteristisk ene for denne Slægt blandt alle Hype- 

 rinerne, næmlig Folere, hvis Svobe bestaaer af mange Led*). Med Hen- 

 syn til den korte Antydning, M.-E. giver over den eneste tilforn bekjendte 

 Art (Lestrigonus Fabrei), er folgende Diagnose udkastet: 



Lestrigonus exnlans : antennis superioribus longitudine 

 capitis cum primo et secundo corporis annulo juncti; pedunculo bre- 

 vissirno, triarticulato ; flagello pedunculi longitudinem qvadruplo su- 

 perante, partc basali crassiori, fusiformi, parteqve terminali ftli- 

 formi, midtiarticidato ; antennis inferioribus ejusdem ae superioribus lon- 

 gitudinis vel paulltdo longioribns ; pedunculo triarticulato, flagelloqve 

 partim longiori, multiarticulato ; pedibus primi et secundi paris manibus 

 destitutis. 



Jeg bar givet denne nordiske Art IXavnet exulans med Hensyn 

 til, at Slægtsnavnet Lestrigonus oprindeligen tilhorer et Folkeslag i 

 Italien; ligesom ogsaa den eneste forhen bekjendte Art af denne Am- 

 fipodslægt er funden i et sydligere Hav. 



Afbildninger: Tab. IV, fig. 18, a. de overste Folere; b. de 



nederste Folere: c. det forste Par Fodder. 



7 



Hyperia oblivia Kr. 

 (Tab. IV, fig. 19.) 



T . ,. . . - . - 



Formen af denne Hyperia , hvoraf jeg kun har seet et eneste 

 Individ fra det sydlige Gronland, stemmer temmelig overeens med 



i 



•) Et andet Skjælnemærke, at Kroppens forste Ring skal være rudimentær hos Slæg- 

 ten Lestrigonus, passer mindre godt, men kan naturligviis ikke ene motivere nogen 

 Adskillelse mellem disse Dyr. 



