72 



gelse; Kloen er overmaade tynd og slet ikke bojet; Haarbeklædningen 

 er sparsommere end hos foregaaende Par. 



Tredie og fjerde Fodpar overgaae forste og andet Par J Længde, 

 og- stemme i Form overeens med samme Fodpar hos Metoecus Me- 

 dusarum. 



Delte er ogsaa Tilfældet med de tre sidste Fodpar, som overgaae 

 de foregaaende i Længde, men indbyrdes omtrent ere lig-e lang*e. 



Falske Fodder, Sideplader og- Haleappendix ere ligeledes tem- 

 melig - overeensstemmende med disse Dele hos Metoecus Medusarum, og 

 udfordre derfor ingen nærmere Beskrivelse. 



Jeg 1 har kaldet denne Art, hvis Ydre ikke syntes mig* at frembyde 

 nogen Anledning- til et passende Artsnavn, oblivia, fordi den længe har 

 iindgaaet min Opmærksombed. Den folgende Diagnose adskiller den fra 

 de af Milne-Edwards anforte Hyperiaarter. 



Hyp er i a oblivia: antennis superioribus brevioribus, validis, unci- 

 natis, setosis ; antennis inferioribus graeilibus, flagello scapum longitudine ter 

 supcrnntc; pedibus secnndi paris gracilibus, margine tertii et qvarti articuli 

 posteriore in fra in stylum producto, ungue non inflexo ; pedibus tertii qvar- 

 tifjuc paris, ut duo paria priora longitudine superantibus, ita a paribus se- 

 qventibus, qvæ invieem ejusdem fere sunt longitudinis, super atis*. 



Qvinqttc paria ultima formam horum parium in Metoeco Medu- 

 sarum prorsus imitantur. 



Afbildninger-. Tab. IV, fig. 19, a. de overste Folere; b. nederste 

 Folere; c. forste Par Fodder; d. andet Par Fodder; e. tredie Par Fod- 

 der; f. Bagkroppens tre sidste Led med falske Fodder og Haleappendix. 





■ . 





