22 Einar Lexow. [Nr. 2 



med «stjerner i flrpas" (fig. 13). Dette er i virkeligheten intet 

 andet end det gamle roseteppe (sml. fig. 1). Stjernen er kun en 

 forenkling av ottebladsrosen; den har helt den samme kontur; det 

 er kun den indre inddeling, som er forandret. At dette motiv, 

 stjernen, virkelig har samme oprindelse, bevises for det første av de 

 talrike mellemformer som forefindes (se saaledes et Nordhordlands- 

 teppe som fig. 26), for det andet av den omstændighet, at stjernen 

 ikke forekommer som motiv paa de ældste aaklær, for det tredje 

 av det umiskjendelige slegtskap mellem aaklær som fig. 13 og fig. 1. 

 Og endelig kommer dertil, at stjernen endnu kaldes ottebladsrosen 

 i folkemunde. — Beslegtet med dette aaklæ er igjen aaklæet fig. 12. 

 Ogsaa dets mønster har som utgangspunkt rosen i den ottekantede 

 ramme; her er endnu bibeholdt de skraalinjer, som skiller nogen 

 av bladene fra hverandre. Selve bladenes form er imidlertid sterkt, 

 forandret ved de smaa indsatte ruter, som saa at si klipper et hak 

 i de to tilstøtende blader. — Av andre mønstre som synes at være 

 eiendommelige for Sogn er videre at nævne „kollerose og hodnrose - ' 

 (fig. 14). 1 ) Kollerosen er sammensat av 5 ruter; hodnrosen er 

 egentlig et inddelingsmotiv, det samme som vi fandt i Hardanger 

 (fig. 7 og 8). Forklaringen paa navnene er vel sandsynligvis, at 

 den ene rose er „kollet", mens den anden har „hodn", horn (lin- 

 jerne, der gaar ut til fire sider). — Et andet Sognemotiv er ,.jomfru- 

 liljen" eller „liljerosen" (fig. 15). Dette motiv er det samme som 

 det. der ofte forekommer i border paa vestlandske billedtepper, da 

 ofte sammenstillet til et Jiljekors" (se fig. 48, midtbordens yderste 

 ruter). — Kun et enkelt Sognemotiv forekommer mig helt ufor- 

 staaelig (fig. 16). De to eksemplarer, som Bergens Museum eier, 

 er begge uten lokalitetsangivelse; men alt synes at tyde paa, at de 

 tilhører Sognegruppen. De viser to (rettere 2V2) brede striper med. 

 firdelte figurer, mellem dem tunger med geometrisk forenklede lilje- 

 kors; de brede striper adskilles ved smalere border, hvis motiv synes 

 at gaa tilbake paa ottebladsrosen. Dette aaklæ er, som de fleste 

 Sognetæpper, utført i vestlandsfarver. 



Endnu staar imidlertid det motiv tilbake, som sterkest har 

 præget Sognetepperne. Det er „valknuten". Ordet betegner ifølge 

 Aasen en „ kunstig Knude paa en Svøbe" og opgives at være 

 brukelig i Hallingdal; Ross betegner det som „en Figur, som ligner 



: ) Dette navn og flere andre er velvillig meddelt mig av frk. Hilda (hui- 

 stensen, Fjøsanger, hvem jeg ogsaa skylder tak for de oplysninger om farverne, 

 som forekommer i nærværende avhandling. 



