1914] Evertebratfaunaen paa havdypet utenfor ..Tampen". 23 



-4- 3.5 — r- 1.4°), hvorav kun to (stat. 290 og 363) tilhører den 

 varme area. Ohlin anfører den fra Spitsbergen, 20 — 435 m., -4- 

 1.5 — '- 0.2°, og Stephensen 1 ) fra Grønlands vestkyst, 183 — 415 m. 



Enrycope cornuta Q. 0. Sårs. 



Stat. 3. Fem eksemplarer. 



Stat. 4. Ett eksemplar. 



..Belgica" har i 1905 tat denne art utenfor Grønlands østkyst 

 (stat. 32) og „Michael Sårs" i 1900 i Danmarkstrædet (stat. 13). 

 Begge stationer hadde positiv bundtemperatur ; efter sin beliggenhet 

 maa de dog henregnes til den kolde area. I denne er den forøvrig 

 tat av „Vøringen" paa 9 stationer. I den varme area er den sydlig 

 utbredt til Skagerak. Saavel denne som foregaaende art har saa- 

 ledes en boreoarktisk utbredelse. 



Cirripedia. 

 Scalpellum striolatum G. 0. Sårs. 



Stat. 3. Fire eksemplarer fæstet til døde skaller av Neptunea 

 mohni. Det største eksemplar er 42 mm. langt, det mindste 11 mm. 



Stat. 4. Et 12 mm. langt eksemplar fæstet til en ung koloni 

 av Eunephthya fruticosa. 



Fra den av Såes i „Crustacea" fra den norske Nordhavs 

 Expedition beskrevne og avbildede Scalpellum striolatum (part 1, 

 p. 245, tab. 20, flg. 5 — 7) avviker eksemplarene ved ikke at ha 

 saa høit oprakende tergum. Heller ikke er den øvre rand av latus 

 inframedium saa tvert avskaaret. 



Scalpellum striolatum er en koldtvandsform, som ikke er kjendt 

 utenfor Nordhavsdypet, hvor den først blev funden av „Yøringen" paa 

 tre stationer. To av dem ligger mellem Norge og Færøerne (stat. 18, 

 753 rn., -f- 1° og stat. 35, 1977 m., -f- 1°), den tredje (stat. 312, 

 1203 m., -r- 1.2°) nordvest av Bjørneøen. I 1902 fandt „Michael 

 Sårs" den i Færøkanalens kolde area (stat. 102, 1873 m., -4- 0.41°). 



Echinodermata. 



Bathybiaster vexillifer Wyville Thomson. 

 Stat. 3. To eksemplarer. Det ene er ganske ungt (r = 2.7 mm. 

 R 4.5 mm.) og tilhører det ungstadium som Danielssen og Koren 



x ) Op. cit. vol. 22, 1913, p. 248. 



