Magnus Olsen. [Nr. 4 



forklares ved at den døde paa baalet har hvilet paa et bjørneskind, 

 og i benmassen er det forøvrig enkelte stykker, der ser ut som 

 fugleben ; det har ikke været leilighet til at faa dem anatomisk be- 

 stemt. Benene var rensete og hvite; et par enkelte kulstykker, 

 som blev opsamlet i kisten, maa snarest være kommet med ved 

 skjødesløshet. 



Blandt benstumpene fandtes smaa klumper og draaper av sølv, 

 rester av smykker som er fuldstændig smeltet paa likbaalet; brud- 

 stykker av en benkam fuldstændig lik Rygh flg. 159; brudstykker 

 av en ske av ben og av en kjøtkniv med skaft. Det sidstnævnte 

 stykke er forsynet med en runeindskrift. 



Ved tidsbestemmelsen faar vi liten hjælp av urnen. Slike 

 simple store krukker, mere eller mindre utpræget rundbukete og med 

 lav mundingskant, optrær tidlig i den romerske tid og holder sig i 

 bruk gjennem flere aarhundreder. I sin oprindelse er de et laan 

 fra den klassiske kultur, og det kan nok sis at formen undergaar 

 en viss utvikling, idet konturens faste klassiske runding dels efter- 

 hvert sløves og utviskes, dels aksentueres til den utprægete form 

 med skarp buk som er saa karakteristisk for folkevandringstiden; 

 men i det enkelte tilfælde blir det usikkert at avgjøre tidsbestem- 

 melsen alene efter en slik krukke, som ikke har sikre og avgjørende 

 detaljer. 1 ) Om den krukken vi her har for os, skulde en kunne si 

 at den har bevaret saa meget av formens oprindelige karakter, at 

 den neppe tør være meget sen. sikkert ikke fra 6te aarhundrede, 

 men vel mulig fra hvilketsomhelst tidspunkt inden perioden 3dje 

 til 5te aarhundrede. 



Gjersvikfundet kan altsaa ikke bestemt dateres ved hjælp av ler- 

 karrets form, og heller ikke benkammen kan gi noget brukbart holde- 

 punkt for en mere nøiagtig datering. Skeen er derimot av en form som 

 er mere oplysende. En fuldstændig tilsvarende ske er fundet i en 

 brandgrav paa Jæren, 2 ) hvor urnen var et spandformet lerkar og 

 der desuten blandt gravgodset var et stykke av en korsformet 

 spænde lik Rygh fig. 252. Spænden henviser til den første halvdel 

 av 6te aarhundrede og lerkarret nærmest til tiden omkring 500. 3 ) 

 Graven er altsaa her meget godt dateret til første halvdel av 6te 



x ) H. Schetelig: Vestlandske graver fra jernalderen (,, V J Cl'') s. 27 — 28 og 76. 



-) VJCI fig. 172—176. — A. W. Brøgger: Benskeer fra ældre jernalder, 

 Stavanger Mus. Aarsh. 1909, no. 5, s. 11, fig. 9. 



3 ) For spænden se H. Schetelig: Gniciform Brooches, s. 143. — For ler- 

 karret Aarsberetning 1904, s. 42 ff. 



