1914—15] En indskrift med ældre runer fra Gjersvik, Søndhordland. 13 



likeledes paa en kjøtkniv, fra Fløksand i Nordhordland, som vi 

 senere skal komme tilbake til. 



Hvad de 7 eller 8 runer angaar, som danner indskriftens første 

 avsnit, synes det med det forhaandenværende materiale umulig at 

 komme til et sandsynlig resultat. Indtil nye fund maaske engang 

 i fremtiden vil bringe løsningen, vil vi her maatte nøie os med mere 

 eller mindre rimelige muligheter, som vi har at veie mot hinanden. 



Det fortjener opmerksomhet, at denne del av indskriften inde- 

 holder en runeforbindelse, som kan tilfredsstille den urnordiske lyd- 

 læres krav. Den bevarte del av avsnittet r. 1—7 d * [* ?] f i o p i 

 danner en uttalbar runeforbindelse, og det er saaledes mulig, 

 at man har med virkelige, fuldstændig skrevne ord at gjøre. Saa- 

 vidt jeg kan se, taler dog intet med bestemthet for denne op fatning. 

 Hverken er en endelse -(i)Obi umiddelbart indlysende, og heller 

 ikke kan der foretages en ordadskillelse, som tør sies at ligge nær 

 efter den urnordiske orddannelseslæres og formlæres regler. Man 

 maatte vel i tilfælde snarest tænke paa en nominal- eller verbal- 

 avledning paa -io- (hvortil 3. pers. entalpræs. indik. - i o f>) ; men om 

 man indlot sig paa en gj setning ut fra denne forutsætning, vilde 

 man paa engang maatte gaa utenfor det overleverte, og man maatte 

 vel samtidig prøve paa at forklare slutningen av dette avsnit — og 

 mulig tillike begyndelsen — under antagelsen av forkortet skrive- 

 maate. 



R. 3 — 6 fiof> tør rnan vel ikke forståa som 3. pers. ental præs. 

 indik. av et 6-verbum *fi(j)bn „at hade". Ellers kjendes kun et ger- 

 mansk *fijen i denne bet} 7 dning: gotisk fijan, oldhøitysk fijen, angel- 

 saksisk féon, oldn. f jei (Toep-Falk: Wortscbatz d. Germ. Spracbein- 

 heit, s. 240). Hvis man vovet at tolke fiofs som „(ban, hun) hader", 

 kunde man vistnok minde om. at verbet fiask i Skirnismål 33 fore- 

 kommer i en med magiske runer forbunden galder: pik skal Freyv 

 fiash „dig skal Frøi hade," og at bruken av præsens indik. vilde ha 

 tilsvarende i formelen Odinn d ydr alla. 1 ) Fremdeles kunde man i 

 overensstemmelse med denne formel utfylde r. 7 i til i(RwiR) = got. 

 izwis „eder", og da gjenstanden har tilhørt og været brukt av en 

 kvinde, kunde man, da dyrkelsen av di ser ne synes at ha været eien- 

 dommelig for kvinderne, i indskriftens begyndelse søke ordet oldn. 

 dis, subjekt for verbet fiob. I en anropelse, som i oldnorsk form vilde 

 ha lydt Dis fjdr ydr, 2 ) kunde det av situationen ha været klart, hvortil 



1 ) Formnamia sogur V 250. Jfr. Eyrbyggja saga kap. 44. 



2 ) Jfr. Grimnismål 53 lifar 'ru disir. Sigrdrifumal 9 bidja disir duga. 



