20 Ørjan Olsen. [Nr. 5 



1) Den 7 november 1912 fandtes i Saldanha Bay et par tvilling- 

 fostre, som var henholdsvis 43.5 og 45 em. lange. 



2) Den 22 august 1911 blev der i Porto Alexandre skutt en 

 hun som var 39 fot i omkreds (paa det tykkeste parti) og inde- 

 holdt to fostre med en længde av henholdsvis 2.8 og 5 meter. Det 

 sidste maa efter størrelsen at dømme ha været fuldbaaret. Begge 

 hadde smaa barder og var paa oversiden brungraa, ellers hvite. 



3) En meget stor hun, som tokes ved Pt. Alexandre 20 august 

 1911 og var 15 m. lang og 12 m. i omkreds ved navlen, indeholdt 

 2 fostre, en han og en hun. Den første var 8 og den sidste 12 

 fot lang. Begge hadde ca. 5 cm. lange barder og var oventil graa- 

 brune, under hvite. Brystfinnerne var sammenbøiet og haleflikene 

 sterkt krummet indad mot hinanden. 



Den 26 oktober 1911 blev der utenfor Pt. iUexandre skutt en 

 hun-knøl, som ledsagedes av to unger samt hannen. Den ene av 

 ungerne fangedes og viste sig at være en han, 25 fot lang. 



Som et sjeldent kuriosum kan i denne forbindelse nævnes at 

 et 12 fot langt foster (Pt. Alexandre 3 august 1911) endnu fuld- 

 stændio- manglet barder. 



Nyfødte unger. 



De fleste fødsler rinder sted i slutten av august og i september, 

 og talrike nyfødte unger iagttokes ved Pt. Alexandre. hvor enkelte 

 fangedes sammen med mødrene. 



Den 17 august 1911 skjøt man saaledes en unge (Q) som var 

 6.5 meter lang og 2.7 m. i omkreds ved brystfinnerne. Hodet var 

 160 cm. langt og avstanden mellem øinene 90 cm. Brystfinnernes 

 længde var 1.1 meter og deres største bredde 30 cm. Distansen 

 mellem spidsen< av haleflikerne var 160 cm. og haleflikernes bredde 

 ved roten 49 cm. Rygfinnen lignet fulclstændig morens, men laa 

 endnu klemt ned til ryggen paa den ene side. Mammæ var utviklet, 

 men meget smaa. De længste barder var ca. 7 cm. lange og 5 cm. 

 brede ved roten. Av navlen var der ca. 2 cm. tilbake, men saaret 

 var næsten igjengrodd. Kroppens overside var graablaa, undersiden, 

 hale- og brystfinner hvite. Den hadde ingen coronulaer, men var 

 fuld av lus (cyamus). Spæklaget var forholdsvis meget tykt, hele 

 6 — 7 cm., — en virksom foranstaltning fra naturens side for at 

 gjøre overgangen mellem morens varme legeme og det kjølige hav- 

 vand mindre følelig! 



