1914 — 15] Fj eldby giringen mellem Sørfjorden og Samnangerfj orden. \\ 



almindelige er klumper og lagformede partier af amfibolitisk berg- 

 art, efter hvis kontur gneisens struktur snor sig. Granitiske aarer 

 og klumper er sjeldne og har aldrig grovkornet pegmatistisk struk- 

 tur. Nu og da forekommer enkelte smaa kvartsaarer, som har deltat 

 i foldninger og strækninger." „Paa de sydligste to trediedele av 

 Sotra har gneisen et udseende, saaledes som man er vant at tænke 

 sig den i det dybe grundfjeld, og er der gjerne opfyldt af smaa 

 henflydende, leieformede granitiske indleiringer. Granit i mere 

 udpræget aareform og i klumper er ogsaa almindelig, disse granit- 

 injektioner kan svulme op til betydelig størrelse og ha en særdeles 

 grovkornet pegmatitisk struktur. Større partier af middelskornig 

 granit forekommer; ogsaa større masser af dioritisk 1 ) og amfibolitisk 

 bergart optræder. Den basiske bergart er gjennemsat af granitiske 

 aarer, og viser med samt sit aarenet pres og strækningsfænomener 

 overensstemmende med tilstødende gneis." 



Med de fine streker er markert de to silurbuer. Den ytterste 

 av disse, der strækker sig fra Os over Samnanger, Osterøen og helt 

 nord til Fensfjorden, bestaar av bergarter der er adskillig mindre 

 metamorfosert end dem der utgjør den indre bue, der. som det sees 

 av kartet, strækker sig omkring Lyderhornshalvøen og fra Bergen 

 av fortsætter over paa Askøens nordside. Begge buer blir smalere 

 jo længere mot nord man kommer. Dette tyder paa en utvalsning, 

 og i god overensstemmelse hermed kan man paavise hvorledes berg- 

 arternes metamorfose tiltar nordover. Særlig kommer dette frem i 

 den yttre bue. Længst mot syd i denne, i strøket omkring Os, er 

 bergarterne forholdsvis litet omvandlet, og vi tinder baade i de av 

 lerskifere omvandlede fylliter og de til marmor omvandlede kalk- 

 stener rester av fossil ei- av mellemsilurisk alder; i buens fortsættelse 

 ved Samnanger er omvandlingen mere intens, og det er kun yderst 

 sjelden at man der har kunnet tinde fossiler; i fortsættelsen endnu 

 længer nord er der intet haap om at tinde selv de svakeste tegn 

 til fossiler, dertil er omkrystallisationen for langt fremskreden. De 

 fyllitiske bergarter nordligst i denne sone minder sterkt om de fyl- 

 litiske bergarter i den indre bue. Av bergarter i ytre bue kan 

 nævnes fyllit, marmor, kvartsitisk sandsten, kloritrik sparagmit, 

 polymikte konglomerater med hornblenderik grundmasse, kvartsit- 

 konglomerater, forskjellige gneise, zoisithornblendeskifer o. 1. I den 



1 ) Hvad Reusch har betegnet som dioritisk bergart er nærmest saussurit- 

 gabbro. 



