1914—15] Fj eldby giringen mellem Sørfjorden og Samuaiigerfj orden. 



29 



fremskreden som i de omgivende saussuritgabbroer og zoisithorn- 

 blendeskifere, saa ligger granden hertil vistnok væsentlig i den for- 

 skjellige sammensætning; graniten indeholder jo i forhold til de 

 netop nævnte basiske bergarter litet plagioklas, og denne plagioklas 

 er ogsaa av surere beskaffenhet. I et av præparaterne fra Trengereicl- 

 nipen saa jeg svakt snoede striper av sericit og smaa zoisitkry- 

 staller. Denne optræden av zoisit sammen med sericit kunde maaske 

 tydes som vitringsfænomen. 



Ved grænserne har graniten endel eiendommelige typer. Saa- 



Fig. 6. En gang og flere mindre aarer av en gneisagtig 



graniti.sk bergart, der gjeunem^ætter saussnritgabbro nordøst 



for Søndre Maasekjønn. 



ledes har man ved granitens grænse mot saussuritgabbro syd for 

 Haugen en tæt, graagrøn, felsitisk bergart, som minder noget om de 

 av Reuseh beskrevne kvartsporfyrer fra Bømmel eller om felsofyrer; 

 men de porfyriske individer er opknust. (Fig. 7,,. 



En noget lignende grænsebcrgart fandtes ved granitgrænsen 

 oppe i Trengereidnipen. Makroskopisk er bergarten en næsten 

 tæt, graalig, gneisagtig bergart med et litt felsitisk utseende. Yed 

 mikroskopisk undersøkelse ser man at der i en finkornig detritus, 

 som dels bestaar av feltspat og kvarts og dels av smaa krystaller 

 av epidot og sericit, ligger litt mere grovkornige, sterkt oppressede 

 aggregater av feltspat, Trods trykvirkningerne har utslettet den 

 oprindelige struktur, synes der dog at være enkelte mikrofelsitiske 

 partier. 



