1914—15] Fj eldby giiingen mellem Sørfjorden og Samnanger! jorden. 49 



hvorav endel viser overgang - til grøn fuchsit), kvarts, epidot (enkelte 

 korn og aggregater), klorit (nogen blade) samt enkelte smaa flekker 

 av rødlig jerngians. Marmoren, der er adskillig forurenset, strøk 

 s.s.v.— n.n.ø. og faldt 80° ø.s ø. Deretter kommer atter en ca. 1 

 m. bred sone av utpresset konglomerat (XIII). Vi staar her uten 

 tvil overfor en i skarpe, steile folder sammenpresset lagrække, men 

 desværre er sammenpresningen saa sterk, og erosionen har bortført 

 saa meget av folderne at det er umulig at rekonstruere dem. 



Fortsætter man østover, tinder man ved jernbanelinjen et 9 m. 

 bredt belte av kvartss.ericitskifer og nogen finkornige, kvartsrike 

 gneiser med glimmer og delvis klorit paa spalteflatene og med linser 

 av kvarts og kalkspat. Strøk s.s.v.— n.n.ø., fald lodret. Jeg har 

 undersøkt en av disse kvartssericitsskiferc nærmere. I haandstykke 

 var den en skifrig bergart med adskillig serieit, meget kvarts og 

 litt svovelkis. Under mikroskopet sees likeledes den skifrige struktur, 

 som særlig gir sig tilkjende ved den stripeformige anordning av 

 glimmer, klorit og epidot. Av mineraler saaes: svovelkis i ikke 

 saa faa korn, litt magnetjern, store blade av klorit, serieit i smaa 

 skjæl og muskovit i større blade, epidot i store stængler og i stænglige 

 aggregater, kalkspat i saa store aggregater at bergarten bruser for 

 saltsyre, kvarts i store mængder, litt feltspat med tviliinglameller. 

 Yed en senere foretagen isolation viste det sig at plagioklasen var 

 en oligoklas, og at der ikke fandtes spor av ortoklas. 



XV i profilet er en 2 m. mægtig lagrække av broget marmor 

 med rødlige, graalige og grønlige striper, ogsaa næsten hvite striper 

 forekommer. Paa lagflaterne sees adskillig glimmer. Fald 80° 

 mot ø.s.ø. 



Den næste sone (XVI), som er 15 m. bred, bestaar av et smaa- 

 stenet konglomerat, der falder 80° mot ø.s.ø. Ser man nærmere 

 paa bergarten, vil man tinde talrike ganske smaa, tynde, sterkt 

 utvalsede rullestener, der dels er lysgule epidotiserte stener, dels 

 bestaar av kvarts som rent overveiende bestanddel. Under mikro- 

 skopet viser grundmassen sig at beståa av en zoisithornblendeskifer. 

 I denne sees talrike lange søiler av den blaagrønne hornblende, 

 talrike forholdsvis lange tverleddede søiler av zoisit, endel stængler 

 av epidot, store blade av klorit, smaa korn av sur plagioklas (albit), 

 muligens litt kvarts mellem hornblende- og zoisitindividerne, mange 

 krystaller og kornige aggregater av rutil. Man faar her indtryk 

 av at grundmassen, der er fuldstændig omkrystallisert. er av samme 

 type som zoisithornblendeskiferne i de i nærheten liggende flåser- 



