1914— 1 o | Fjeldbygningen mellem Sørfjorden og Samnangerfj orden. 63 



fundet spor av fossiler, som minder om dem man har fundet i Os- 

 trakten; disse tilhører mellemsilur. Konglomeraterne. der i enkelte 

 soner er saa sterkt presset at kongiomeratstrukturen er vanskelig 

 at paavise, er uten tvil at paralellisere med Mobergkonglomeratet, 

 og da der i konglomeratet tindes blokker av ovennævnte mar- 

 morer, er det sikkert silurisk. Kvartssericitskiferne blir formodentlig 

 at paralellisere med de kvartsitagtige sandstener ved Os, hvor om- 

 vandlingen er langt mindre intens. Hornblendeskiferne er omvandlede 

 basiske overflatebergarter eller tutfe. Gneisene er ialfald i Uere til- 

 fælde paavist at være av eruptiv oprindelse (se analyserne pag. 41 

 og 47). Saussuritgabbroene er som nævnt at opfatte som sterkt pres- 

 sede utløpere fra Gulfjeldets saussuritgabbrofelt. De har en tydelig 

 flaserstruktur ; mens enkelte partier har beholdt den kornige 

 struktur og viser faa pressfænomener. er andre omvandlet til rene 

 zoisithornblendeskifere og lignende bergarter. 



Den grønne gneis. 



Dr. Retjsch, som først har studert denne bergart, hai' be- 

 tegnet den som grøn gneis. Dette er en noget svævende felt- 

 betegnelsc; men jeg vil ikke desto mindre beholde den her. Som 

 det vil sees av kartet, strækker denne bergartsone sig fra Sør- 

 fjorden i nord til Samnangerfjordens arm, Trengereidfjord, i syd. 

 Bredden er meget vekslende, smalest er sonen ved Langevandet og 

 ved den omtrent ø. — v. gaaende forkastning i Trengereiddalen. 



Den bedste anledning til at studere denne bergart har man i 

 det udmerkede profil langs jernbanelinjen n.ø. for Trengereid station. 

 Gaar man fra station en østover, træffer man den skifrige grønne 

 gneis i steile lag omtrent 60 m. vest for Iste tunnel n.ø. for 

 Trengereid station. Profilet gaar her næsten lodret paa bergartens 

 strøkretning, som er n.— s. 1 den sydvestlige del, omtrent til Iste 

 tunnels begyndelse. har bergarten flere steder et utseende der noget 

 minder om de sterkt pressede og utvalsede polymikte konglomerater, 

 som jeg ovenfor har beskrevet fra strøket vest for Trengereid 

 station. Samme bergart kan forfølges gjennem hele tunnellen og 

 fortsætter videre paa en strækning av 518 m., saa at den samlede 

 længde grøn gneis blir 743 m. Ca. 10 m. fra Iste tunnels østre 

 munding forekommer en forkastningslinje. langs hvilken der har 

 foregaat bevægelser av massen. Paa linjens begrænsningsflater sees 



