64 Carl Fred. Kolderup. [Nr. 8 



kloritskjøler. Forkastningslinjen staar lodret og stryker ø.s.ø— v.n.v. 

 Ca. 90 m. fra tunnelmundingen forekommer atter en lodret staaende 

 brudlinje; den stryker s.ø. — n.v. Ca. 50 m. længer mot n.ø. sees 

 en større, omtrent -4 m. bred kløft i fjeldmassen; den strøk s.s.ø. 

 — n.n.v. og var fyldt med jord og grus. Man kunde ved første 

 øiekast tænke sig at man her stod overfor en sterkt erodert fore- 

 komst av marmor og fyllit, men gaar man et stykke opover i 

 fjeldskraaningen, ser man at dette ikke er til fældet. Ca. 100 m. 

 vest for den grønne gneis's østgrænse træffer man den lille dal- 

 sænkning hvorigjennem Trengereidelven før fabrikkernes anlæg gik. 

 Kort i vest for denne dalsænkning tindes et nyt forskyvningsplata 

 der falder ca. 45° mot n.v. Bergarten er i det fremstikkende 

 parti paa ydre side av dette plan opsprukket paralel planets retning. 

 Ca. 50 m. vest for gneisens østgrænse sees to hinanden krydsende 

 spalter, hvorav den ene stryker ø .— v. og falder 70° mot s., mens 

 den anden stryker s.s.ø. — n.n.v. og falder 18° mot v.s.v. Hele 

 bergartsonen er altsaa, som det vil fremgaa av disse notiser fra 

 profilet langs jernbanelinjen, gjennemsat av flere større spalter, der 

 stryker i forskjellige retninger. 



I den nordligste del av den grønne gneis er indpresset endel 

 mindre soner av gneiser, fylliter og polymikt konglomerat, hvis sam- 

 lede bredde maalt langs linjen er 274 m., saaledes som det vil kunne 

 sees av planene 11. Da jernbanelinjen paa denne strækning gaar om- 

 trent sv.— n.ø. er den virkelige mægtighet adskillig mindre. 



Den saakaldtc grønne gneis er noksaa vekslende i sin sammen- 

 sætning, baade naar man forfølger den langs strøkretningen og langs 

 en retning lodret paa denne. En mikroskopisk undersøkelse av 

 hovedtypen ved jernbanelinjen, en grønlig foldet bergart med striper 

 av sort glimmer, viser at den har følgende mineralogiske sammen- 

 sætning: Store blade av en grøn glimmer, der ofte er omvandlet 

 til klorit, talrike stængler av epidot og delvis zoisit. endel individer 

 av en monoklin pyroxen, forholdsvis store plagioklaskorn, titanit i 

 ikke saa ringe mængde og nogen faa klumpformige, gule aggregater 

 av rutil. Ved paralel anordning av de makroskopLsk næsten sorte 

 glimmerblade og ved veksling av litt lysere (gulgrønne) og litt mørkere 

 (grønne) partier fremkommer en slags lagning. Undertiden optrær 

 glimmeren i striper, der ikke falder sammen med lagningen. 



I bergarten optrær flere steder ved jernbanelinjen talrike aarer, 

 linser og ganske uregelmæssig begrænsede klumper av kvarts eller 

 mindre hyppig av kvartsrik, grovkornig granit. Undertiden si es 



