1914—15] Fjeldbygningen mellem Sørfjorden og Samnangerfjorden. 



vestgaaende forskyvning.*) Oppe i fj eldet ved forskyvningsplanet 

 kan man se hvorledes lagene av den grønne gneis bøier av fra sin 

 oprindelige strøkretning (omtrent misvisende n. — s.), saa at de næsten 

 kommer at gaa i retning ø. — v. Ogsaa marmorsonen ved de nord- 

 ligste av de smaa vand vest for Kraaen viser en lignende avbøining. 

 Marmoren begynder her ved den sydlige utvidelse av våndet, hvor 

 bredden av den graasorte og tildels lysfiammede marmor er hen- 

 imot 100 m. (240 m. o. h.). Paa sydsiden av Dyvinhøiden kan 



m/ . 





HHHHHHftÉlli 





* 





< 



' • . 



; 



. 









i 



Fig. 28. Omtrent ø.— v. strykende forskyvningsspalte i østsiden av Trenger eid- 



nipen. Fotografert fra høiden vest for øverste store sving av landeveien mellem 



Trengereid og Dyvin. 



man se hvorledes lagene av marmor og fy Hit nær Ødejord paa 

 lignende maate bøies vestover omkring den grønne gneis. Sonen 

 av marmor og fyllit kan herfra forfølges videre sydover langs vest- 

 siden av Langevandet, idet den kun er avbrutt paa en ganske kort 

 strækning ved midten av våndet. Fra våndets sydende fortsætter 

 den videre langs hovedveien, indtil denne begynder at dreie mot øst 



*) Denne spalte der fortsætter vestover til Trengereidnipen, kan i dette 

 f j eld sees tydelig baade fra landeveien og fra høiden vest for øverste store sving- 

 av landeveien mellem Trengereid og Dyvin. (Fig. 27 og 28.) 



