1914—15] Fj eldby giringen mellem Sørfjorden og Samnangerfj orden. 87 



for skolehuset paa Trengereid fundet sterkt utviskede eksemplarer 

 av Halysites escharoides samt Catophyllum sp. Ved vestsiden av 

 Langevandet (Odejordsvandet) fandt jeg paa flere steder saavel 

 Halysites som Catophyllum; de to steder hvor korallerne saaes bedst. 

 var ved hovedveien ca. 110 m. søndenfor broen ved Odejorden og 

 nede i stranden ved Langevandet ca. 4 m. fra det sted hvor mar- 

 moren slutter der. I Hisdalsmarken har jeg fundet Halysites escha- 

 roides, Catophyllum sp., nogen meget utydelige bægerkoraller og et 

 par tversnit av gastropoder. Endelig har jeg i marmor i det smale 

 eid mellem Liodden og Liøen fundet utydelige fragmenter av bæger- 

 koraller og et formodet tversnit av en gastropod. 



I lagene vest for Trengereid station fandt dr. Reusch i sin tid 

 som nævnt i en mørk marmor, der var opblandet med fyllit, i smaa 

 lameller og skjæl „et tversnit af en gastropod, et par tversnit av 

 hule rør, maaske en enkrinitstilk samt et utydelig fletverk. der 

 ligner de tætmaskede kjedekoraller fra Os og Melkild en sterkt 

 omvandlet rest av SyringophyUum organum (?)". 



Som man vil se av den samlede fortegnelse over hvad der er 

 fundet paa strækningen Hekland — Liøen. er de fundne former faa 

 og slet opbevaret; men ikke desto mindre har disse fund en bety- 

 delig stratigrafisk interesse, fordi de viser os en fuldstændig over- 

 ensstemmelse med de former som er fundet ved Os, og som efter 

 professor Kiærs mening maa stamme fra etage 5 a. Man maa 

 herav kunne slutte, at ikke alene de forskjellige, større, linseformige 

 soner som tilhører den store i dette avsnit beskrevne marmor-fyl- 

 litsone, men ogsaa marmorlagene v. f. Trengereid station maa til- 

 høre etage 5 a. 



De her beskrevne marmorer, som alle er kalkspatmarmorer, 

 maa betegnes som epimarmorer efter Grubenmanns nomenklatur; 

 nogen faa varieteter synes at staa paa overgangen til mesomar- 

 morer. Den overveiende del av den fundne marmor er mørkgraa 

 og hyppig saa finkornig at man, at dømme efter det indtryk over- 

 flaten gir, i flere tilfælde vilde tro at man stod overfor kalksten; 

 sjeldnere sees flammede, røde varieteter, saaledes som f. eks. i His- 

 dalsmarken og i trakterne ved Trengereid, eller rent hvite varie- 

 teter, saaledes som f. eks. i Heklandsmarken, ved Skaftaa, ved 

 skolehuset paa Trengereid og tildels i Hisdalsmarken. 



Hvad den mineralogiske sammensætning angaar, saa maa kalk- 

 spat sies at være det rent overveiende mineral, der i enkelte til- 

 fælde, efter hvad de utførte forsøk viser, utgjør 98 — 99% av den 



