1914 — 15] Fjeldbygningen mellem Sørfjorden og Samnangerfj orden. 



109 



Man faar ved at studere denne sone indtryk av at staa overfor 

 en fyllit, som har været gjennemtrængt av granitmagma eller delvis 

 av albit tilført i opløshing. Enkelte partier i denne sone lar sig 

 forholdsvis let spalte op langs flater, hvor lys glimmer og mørke 

 hornblendenaaler er de overveiende bestanddele. Hvis man bare ser 

 bergarten paa en saadan spalteflate, kunde man tro at det var en 

 slags garbenskifer. Imellem de nævnte spaltetlater sees imidlertid 

 en finkornig, hvitagtig eller graalig bergart med grønligsorte horn- 



47. Gneislignende fyllitisk bergart som laugs lagflateme spaltes ut 

 store flak. Kvennes. 



blendcnaaler og enkelte granater i en finkornig feltspat og kvarts- 

 masse. Denne bergart minder adskillig om en type av granitiske 

 gangbergarter, der, som det vil sees av den senere omtale av gra- 

 nitgangene, er fundet paa flere steder i Samnangerfeltct. Under 

 mikroskopet sees store gjennemhulledc stængler av den blaagrønno 

 hornblende og epidot i en opknust finkornig masse av feltspat og 

 kvarts samt litt magnctjern. (Fig. 49). 



Over denne ca. G m. mægtige lagrække kommer saa et par meter 

 sølvglinsende, seig fyllit med kvartsknoller (III). Derefter følger en 

 granatførende bei'gart som ligner nr. II. Sone V er nærmest 

 en kloritrik sparagmit. men den indeholder flere finkornige og 



