1914—15] Fj eldby giringen mellem Sørfjorden og Samnangerf jorden. H5 



blende med poikilitisk struktur, nogen faa aggregater av epidot og 

 zoisit, granat samt større, delvis opknuste individer av plagioklas, 

 der ligger i en finkornig detritus av feltspat og kvarts. Hvorvidt 

 bergarten oprindelig hadde en porfyrstruktur, er vanskelig at av- 

 gjøre. Graniten minder baade makro- og mikroskopisk om graniten 

 i sone VILI i Trengereidprofllet, av hvilken der pag. 47 er levert 

 en analyse. I profilet fig. 51 sees ogsaa litt gneis og fyllit. Det 

 lar sig ikke sikkert avgjøre om disse oprindelig har hørt hjemme i 

 den nu behandlede serie av bergarter, eller om de er foldet ind i dem 

 senere, men det sidste er vel det sandsynlige. Det er likeledes sand- 

 synlig at hele den sone av bergarter som paa kartet er betegnet 

 med den mørk-grønne farve, er kommet paa sin nuværende plads 

 ved indfoldning i fyllitsonen. Ved det nordligste hus paa Tøsse 

 begynder atter fylliterne, der i gode snit langs veien let kan stu- 

 deres helt frem til Tøsse bro. Der optrær her paralel skifernes 

 strøk forskjellige finkornige, graalige, gneisagtige bergarter som 

 muligens kan ha været granitiske ganger, men muligens ogsaa kan 

 ha været av sedimentær oprindelse. Flere steder ser man i dem 

 en tydelig baandstruktur. 



I nær forbindelse med bergartene mellem Haga og Landsvik 

 bør nævnes at der paa flere steder inden fyllitsonen paralel lagene 

 findes finkornige, skifrige saussuritdiabaser, der vistnok oprindelig 

 enten har været smaa injektionsmasser eller strømmer som er kom- 

 met frem ved undersjøiske eruptioner. Her i Samnangerfeltet er 

 alt saa sterkt presset og omvandlet at det er umulig at danne sig 

 en absolut sikker mening om disse bergarters oprindelige struktur 

 og beskaffenhet, men sammenholdt med hvad man vet om de gamle 

 eruptioner i Søndhordlandsbuerne, er det vel rettest at anta at de oprin- 

 delig har været diabaser, og jeg har derfor betegnet dem som saussurit- 

 diabaser. I den østlige del av feltet har jeg avsat to saadanne 

 smaa felter, et ved Langeland og et i høiden mellem Totland og 

 Haga. Det sidste av disse er sandsynligvis at opfatte som en in- 

 jicert masse, idet min assistent J. Omvik i sin dagbok har notert 

 at der fra selve hovedmassen gaar ut mindre fingerformig forgre- 

 nede partier, som kiler sig ind mellem fyllitlagene. I den vestlige 

 del av fyllitsonen har man, som før nævnt, et smalt felt av lignende 

 bergarter, som man i deres omvandlede skikkelse vel som oftest vilde 

 betegne som finkornige grønskifere, og som strækker sig fra Håna ved 

 Sørfjorden i nord til Hisdal i syd. En mikroskopisk undersøkelse viser 

 følgende sammensætning: Talrike smaa søiler og korn av epidot 



