1914 — 15] Fjeldbygningen mellem Sørfjorden og- Samnangerf jorden. 173 



skifere og nær beslektede finkornige bergarter. Rekstad har inden 

 det her behandlede omraade fundet en gang av denne type ved 

 Skjeljaaen; jeg har bl. a. fundet ganger av denne slags i lagrækkerne 

 vest for Trengereid station (nr. VIII i profil Trengereid— Vaksdal), 

 i skifrig saussuritdiabas ved Landsvik (Fig. 84), i Gulfjcldets saus- 

 suritgabbro ved smalehuset ca. 250 ra. 0. h. sydvest for Trengereid 

 station, samt i Kraanipens granitsone (Fig 85). Navnlig deres op- 

 træden i sidstnævnte sone der indeholder talrike brudstykker av 

 grønskifere og nærstaaende bergarter, tyder paa at de hører blandt 

 de yngste av feltets bergarter. 



De øvrige granitiske gangbergartcr har meget forskjellig 

 utseende. De er gjennemgaacndo finkornige eller normalkornige, 

 hvitagtigc eller graalige og som regel stripede. Foruten kvarts 

 og feltspat, som ogsaa her væsentlig er plagioklas, sees biotit eller 

 muskovit samt klorit, epidot, zoisit, apatit, zirkon, magnetjern og 

 svovelkis. Enkelte er, som det vil forstaaes av den nctop anførte 

 mineralogiske sammensætning, delvis saussuritisert. De fleste har 

 en mere eller mindre utviklet detritusstruktur. 



Alle disse granitiske gangbergarter, som gjennemgaaendc har en 

 stor plagioklasgehalt, maa vistnok opfattes som genetisk forbundet med 

 den tidligere beskrevne graa granit og lignende granitiske masser. 



Som bekjendt, har vi i hele den norske fj eld kjede hat talrike 

 eruptioner av dioriter og gabbroer (som senere er omvandlet til 

 saussurit gabbroer) samt hvite eller graalige, granitiske bergarter. 

 Det samme har været tilfældet i Samnanger fol tet, hvor de basiske 

 eruptiver er repræsentert ved saussurit gabbro er og deres overflate- 

 bergarter og tufter, der kan betegnes som saussuritdiabascr, grøn- 

 skifere, hornblendeskiferc 0. 1., og hvor de sure eruptiver er de 

 forskjellige, ofte „gneisagtige", granitiske bergarter, hvis overflate- 

 bergarter i Søndhordlandsbucrnes felt er paavist at være kvarts- 

 porfyrer, og som i Samnangerfeltet sandsynligvis er repræsentert 

 ved enkelte av de gneiser som optrær i fyllitsonen. Jeg tror at de 

 ovenfor nævnte gangtyper, saussuritdiabaserne og de granitiske 

 gangbergarter, motsvarer de større masseeruptioner. 



Grundfjeldsstrøket syd for Vaksdal. 



Som det vil sees av kartet, viser strøket nord for labradorstens- 

 feltet en tydelig ,.Schuppenstruktur u med vekslende soner av gneis 



