1914—15] Fjeldbygningen mellein Sørfjorden og Samnangerf jorden. 175 



anledning til at studere de sterkt sammenpressede lagrækker og 

 deres forhold til hinanden. Allerede dr. Reusch indsaa, da han 

 skrev sit arbeide: „Silurfossiler og pressede konglomerater i ber- 

 gensskiferne" betydningen av dette, og optok da et mindre profil 

 ved Trengereid st. Senere, men rigtignok efterat jeg har optat mit 

 profil, studerte dr. Reusch den østlige del av de her nævnte pro- 

 filer, og publicerte sine resultater i avhandlingen „Voss". Det av 

 Melkild optagne og av mig gjentagne ganger reviderte profil er 

 imidlertid ganske anderledes nøiagtig og fuldstændig end de tidligere. 

 En ulempe har det været at profilet har maattet revideres to ganger 

 efter den første optagelse for at faa paasat nøiagtig jernbanens 

 merkepæler. Nu er merkepælene sat efter avstandene regnet fra 

 Kristiania, og da disse maa formodes at bli bibeholdt, skulde vist- 

 nok de interesserte let kunne finde igjen de forskjellige soner i 

 feltet. 



Profilet, der er avbildet paa pl. II, har en samlet længde av 

 12624 m. Det begynder ved østre munding av tunnellen under 

 gaarden Risnes, 1147 m. v. f. Trengereid st., og fortsættcr til 

 broen som gaar over elven ved Vaksdal mølle. lalt optrær der paa 

 denne strækning 138 bergartsoner. Jeg vil ved omtalen av disse 

 begynde længst i vest. 



Ved Risnes tunnel, hvor profilet begynder, staar en graa gneis 

 med amfibolitiske utskilninger og med store, rødlige, grovkornige 

 granitlinser. I denne gneis staar en lang, 1 m. bred kvartslinse, 

 der fører endel glimmer. Denne linse er betegnet I. 



II a er en meget opsprukket gneis. Den gjennemsættes flere 

 steder paa kryds og tvers av flere nogen cm. brede, rødlige granit- 

 aarer. Fald 65° mot øst, 



II b. Gneis, men mindre opsprukket end foregaaende. De 

 forekommende linser av rødlig granit er mindre. Makroskopisk er 

 den en finkornig, grønlig gneis med enkelte 3 mm. lange individer 

 av rød feltspat, De større feltspatindivider viser sig under mikro- 

 skopet at være delvis opknust; enkelte av brudstykkerne er pla- 

 gioklas. I den finkornige masse sees meget epidot, endel klorit, 

 meget feltspat, hvorav endel under mikroskopet viser sig at være 

 ortoklas, og endel sur plagioklas, samt kvarts med granitkvartsens 

 indeslutninger. 



III. Kloritisert, glimmerskiferagtig fyllit med en skjællet, 

 bulet struktur. Fald 65° mot øst, Mindre linser av kvarts og 

 brunlig vitret spat sees. Paa tverbrud sees forholdsvis meget kvarts 



