180 Carl Fred Kolderup. [Nr. 8- 



XXV. Et flatpresset konglomerat, hvor der mellem grund- 

 massens hornblenderike partier tindes smaa linser av marmor og 

 granit. Grundmassen bestaar av blaagrøn hornblende, zoisit og litt 

 epidot, mindre partier av mosgrøn glimmer, samt ikke faa kry- 

 staller av rutil. Indimellem sees enkelte individer av feltspat og 

 kvarts. Den hele bergart er gjennemsat av sprækker, der danner 

 store vinkler med strækningsretningen ; langs disse er der delvis 

 foregaat forskyvninger (se fig. 19). 



XXVI. Kalktalkskifer. Partiet nærmest XXV indeholder 

 en hel del aarer av hvit, graa og rød marmor. Hovedmassen 

 er kalkspat. Videre sees enkelte stængler av zoisit, litt sericit og 

 talk, endel kvartskorn, samt korn av svovelkis og magnetkis. Fald 

 ca. 60° v. 



XXVII. Konglomerat. Grundmassen er utpræget kloritisk. 

 Rullestener er vanskelig at opdage. Fald 75° v. 



XXVIII. Marmor, tyndskifrig, næsten tæt, graa. Under 

 mikroskopet sees næsten udelukkende kalkspat, der enkelte steder 

 er farvet av gra tit, samt et par smaa korn av kvarts, magnetit og 

 svovelkis. Bredden er ved jernbanelinjen 2 m., men blir mindre 

 opover. 



XXIX. Konglomerat? Grønlig bergart, hvor der paa tver- 

 brud sees tydelig veksling av epidotrike og mørkere, grønlige partier. 

 Da flere av disse partier ser ut som langstrakte linser, kunde man 

 tænke paa et utvalset konglomerat, Bergarten ligner noget konglo- 

 meratet i nr. XXVII, men har meget mere klorit og litet horn- 

 blende. Under mikroskopet sees talrike krystaller av epidot sam- 

 men med større blade av mosgrøn biotit og lys eplegrøn klorit. 

 Videre sees adskillige korn av magnetit samt granat i krystaller. 

 Den lyse masse synes at beståa av feltspat og kvarts samt litt 

 kalkspat. Feltspaten er delvis plagioklas 



XXX. Flasersaussuritgabbrosone. Linser og striper av lysere 

 bergartei' i mørkere og vekslende med disse. Fald 70° v. 



Av 15 av cle indsamlede bergarter fra denne sone hadde 7 

 en skifrig struktur og maatte betegnes som mere eller mindre felt- 

 spat- eller zoisitrike hornblendeskifore. De øvrige hadde en kornig 

 struktur og maatte i det store og hele betegnes som amfiboliter 

 eller mere eller mindre saussuritiserte uralitgabbroer. 



XXXI. En lys graa sparagmitagtig bergart, hvori sees graa 

 feltspat og kvarts samt talrike skjæl av en lys sericit, Bergarten 

 er sterkt opspaltet langs en retning der er nogenlunde lodret paa 



