1914—15] Fj eldby gningen mellem Sørfjorden og Samnarjgerf jorden. 187 



indeslutninger, biotit, muskovit, zoisit, enkelte blade lys grøn klorit 

 delvis sammen med biotit. magnetjern, samt zirkon. 



Prøver av de foran nævnte brndstykker viser at bergarten er 

 en finkornig, grønlig, feltspatførende zoisithornblendeskifer. Ved nær- 

 mere eftersyn kan man se forskjel paa de hornblenderike og zoisit- 

 rike partier. Under mikroskopet sees hovedmassen at være grøn- 

 lig hornblende. Videre sees talrike zoisitkrystaller, nogen klorit- 

 blade, litt feltspat, samt titanit. 



Præparatet fra en aare i et av disse brudstykker viser en 

 finkornig, graahvit bergart med enkelte grønne blade av klorit. 

 Under mikroskopet sees tydelig detritusstruktur. Hovedmassen 

 synes at beståa av plagioklas, maasko indgaar dor litt kvarts i 

 detritusen. Enkelte korn av epidot og zoisit samt litt jernerts sees. 

 Bergarten er en plagioklasit. Det samme er ogsaa den foran nævnte 

 gang ca, 50 m. ø. f. store Rødbergtunnelen. 



LVIII a. Granitgang inde i store Rodbergtunnel. Under mi- 

 kroskopet sees plagioklas, litt ortoklas samt adskillig kvarts, end- 

 videre zoisit, litt magnetjern og svovelkis, samt blade av lys grøn 

 klorit. 



LVIII b. Hornblendegranulit. Under mikroskopet sees en 

 finkornig detritus. Man ser feltspat og kvarts samt store aggre- 

 gater av epidot og zoisit, blaagrøn hornblende i lange naaler, sericit 

 i smaa blade og skjæl, og granat i forholdsvis store granatoedre. 

 Et sted sees en linse av større feltspat og kvarts, der viser antyd- 

 ning til granofyrisk struktur. 



LVIII c. Hornblendegranulit. Bergarten optrær som en linse, 

 som er ca. 5 m. bred ved jernbanelinjen, men kiler sig ut opover. 

 Den er en finkornig, graalig bergart, hvori sees talrike tynde, ca. 5 mm. 

 lange hornblendenaaler og enkelte smaa, rødlige granater. 



Under mikroskopet sees den almindelige blaagrønne hornblende, 

 talrike smaa granatkrystaller. en del smaa stængler av zoisit, litt 

 epidot, svovelkis og magnetjern. Feltspaten viser en sterkt utviklet 

 detritusstruktur. Nogen rester av enkelte større individer ligger 

 igjen. Endel av detritusen er kvarts. 



LIX. Konglomerat, Fald 85° ø.n.ø. Det har ved første øie- 

 kast i feltet et glimmerskiferagtig utseende. Paa længdebrud sees 

 adskillig glimmer og klorit, paa tverbrud en hel del smaa lyse, 

 linseformede partier, som vistnok er uttrukne rullestener. En del 

 av disse bestaar av lyse, epidotiserte bergarter, andre bestaar av 

 kvarts. Under mikroskopet er grænserne mellem grundmasse og 



