1914 — 15] Beretning fra Bergens biologiske selskap. 13 



meget mat som den kunde spise. EYa tid til anden blev yngelens 

 gjennemsnitlige størrelse omhyggelig undersøkt. Det viste sig da, 

 at yngelen av den ubetydelig større rogn, som skrev sig fra de 

 sentvoksende tisk fra Os, paa ethvert tidspunkt av sin utvikling 

 vokste langt bedre end yngelen av de ubetydelig mindre rogn, som 

 skrev sig fra den hurtigvoksende Mjøsørret; den ikke alene bibeholdt 

 det lille forsprang i størrelse den hadde ved utklækningen, og som 

 umiddelbart skyldtes forskjellen i rognstørrelsen ; men den øket dette 

 forsprang i den grad, at den efter 3 / 4 aars forløp var næsten dobbelt 

 saa tung som yngelen av Mjøsørreten 



Foredragsholderen kom derved paa den tanke, at størrelsen av 

 rognen maatte ha stor og avgjørende betydning for yngelens frem- 

 tidige veksthastighet, blandt andet ogsaa fordi han tidligere hadde 

 konstatert lignende fænomener for ørret og lakseyngel, naar de gik 

 over fra elveophold til sjø eller indsjøophold med betydelig gunstigere 

 ernæringsforhold. Der viste sig en lignende forskjel i veksthastighet 

 mellem de yngste og mindste utvandrere og de ældre og større. 



For at prøve denne tanke videre skaffet han sig atter to partier 

 ørretrogn fra de samme steder. 



Denne gang viste imidlertid Mjøsørretrognen sig at være meget 

 større end rognen fra fisken i Os. Der var saa stor forskjel, at 

 minusavvikerne i Mjøsørretrognen hadde omtrent samme gjennemsnits- 

 størrelse og samme variationsomraade som rognen fra Os, mens 

 Mjøsørretrognens plusavvikere var meget større. Rognprøven fra 

 Mjøsen blev nu delt i to partier, som henholdsvis indeholdt væsentlig 

 minus- og plusavvikerne. Det første av disse viste omtrent samme 

 gjennemsnitsstørrelse av rognen som partiet fra Os. Det andet 

 hadde betydelig høiere gjennemsnit. Alle 3 partier blev nu undergit 

 klækning og opdrætning under saavidt like vilkaar, og de foretagne 

 veininger under opveksten viste nu at yngelen av de smaa Mjøs- 

 ørretrogn og Osrognen vokste meget likt, mens plusavvikerne av 

 Mjøsørretrognen vokste langt bedre. 



Forsøket viste saaledes, at det i dette tilfælde ikke var stam- 

 dyrenes vekst som blev det avgjørende for yngelens vekst, men at 

 øiensynlig rognens størrelse, eller med andre ord yngelens størrelse 

 ved fødselen, var av avgjørende betydning. 



Om de fordele for veksten, som altsaa øiensynlig medføres ved 

 at yogelen fødes større, ogsaa bibeholdes i senere alder, hadde 

 foredragsholderen ikke hat anledning til at avgjøre ved forsøk; men 

 resultaterne av en hel del maalinger, som han hadde foretat av 



