1914—15] Beretning fra Bergens biologiske selskap. 15 



Møte den 1 1 november. 



1. Professor dr. Aug. Brinkmann holdt foredrag - om: 



Litt om det nyeste fund av palæolithisk menneske 



i England. 

 Foredragsholderen gav en fremstilling" av fundet av Eoanthropus 

 daivsonii og" den diskussion, som utviklet sig i England i tilknyt- 

 ning til de av Smith Woodworth, Elliot Smith og Keith fore- 

 tagne rekonstruktioner av de fundne kraniefragmenter. Det paa- 

 vistes, hvorledes det nu ligger utenfor enhver tvil at Smith Wood- 

 worths rekonstruktion forbedret ved nogen smaarettelser av Elliot 

 Smith i alle væsentlige træk gjengir kraniets form- og størrelsesforhold 

 hos Eoanthropus, der maa ansees for at være det vigtigste fund til 

 belysning av menneskets utvikling, som er gjort siden Neander- 

 thalracen blev paavist. 



2. Overlæge dr. H. P. Lie holdt foredrag om: 



Nervesystemets rolle i spedalskheten. 

 Alle forandringer i nervesystemet er av biologisk interesse, og 

 i spedalskheten angripes altid nervesystemet, Det er dog særlig 

 en form av sygdom, som utmerker sig ved at nervesystemet er 

 prædilektionsstedet for leprabacillerne og de derved frembragte 

 sykelige forandringer, nemlig den saakaldte nervelepra eller lepra 

 maculo-anæsthetica, glat spedalskhet, Forandringerne er altid mest 

 uttalt i de perifere nerver, som kan helt degenerere, især paa eks- 

 tremiteterne. I det centrale nervesystem findes bacillerne i spinal- 

 gangliernes celler og tildels ogsaa i rygmarvens ganglieceller, meget 

 sjelden i hjernens ganglieceller i den knutede spedalskhet, lepra 

 tuberosa. Men bacillerne frembringer her ikke særlig fremtrædende 

 forandringer undtagen paa gangliecellerne og i gamle knutete til- 

 fælder. som er paa overgang til den glatte form av sygdommen. 

 I denne sidste form findes leprabacillerne meget sjelden i det cen- 

 trale nervesystem; men til gjengjæld lindes der altid typiske 

 sekundære forandringer i rygmarven, der efter grundige undersøkelser 

 viser sig at være avhængige av forandringerne i de perifere nerver. 

 Det er en degeneration i rygmarvens bakstrenger, som er saa konstant 

 med en saa konstant degenerationsfigur i bakstrengene paa ryg- 

 marvens tversnit, at man blot herav i de allerfleste tilfælder vil 

 kunne diagnosticere spedalskhet. Saavidt det hittil er lykkedes at 

 paavise, indskrænker forandringerne sig til de perifere neuroner, 

 væsentlig det sensible; i det motoriske perifere neuron findes ogsaa 



