26 H. Schetelig. [No. 3 



Disse sager fremkom ved konservatorens undersøgelse af 

 en grav paa Myklebostad, september 1902. Hangen ligger 

 omtr. 125 m. ø.n.ø. for den store haug, hvori Lokange 1874 

 gjorde det bekjendte fund B. 2978 — 3000; den har oprindelig 

 været lidt aflang, 16 — 19 m. i tvermaal med størst udstrækning 

 i retning ø. — v. Haugen var nu meget reduceret baade i høide 

 og omkreds. Først var den i 1817 blevet beskaaret mod syd 

 ved et veianlæg; ved denne leilighed fremkom fundet B. 1734 

 — 1737 *), og senere har eierne fra tid til anden fortsat med 

 at kjøre jord fra haugen, uden at der dog var fremkommet 

 flere oldsager, før man i aug. d. a. stødte paa kul og klink- 

 nagler. Med sjelden hensynsfuldhed blev graven ladet urørt, 

 indtil den kunde undersøges af museets konservator. 6.5 m. 

 ind for haugens østre kant begyndte et lag af kul, brændte 

 ben og ildskjørnet sten, af 1.30 — 1.80 m.s udstrækning; det 

 var ved kanterne ganske tyndt, men blev tykkere indover, 

 midt i omtr. 6 cm. Under kullaget var der paa haugbunden 

 bredt et lag af lys, ren sand. 



Nagler, spiger og andre mindre gjenstande var spredt over 

 hele kullaget. Lidt vest for midten laa gryden med bunden 

 op og understøttet med mindre sten; den indeholdt kun jord 

 og sand. Ovenpaa den laa stegepanden, ligeledes med bunden 

 op. Ud mod lagets kant mod nø. laa spiddet, og næsten alle 

 de øvrige ting var fordelt over gravlagets nordlige halvdel, 

 uden merkbar orden. Spænden laa med undersiden i veiret, 

 vævskeens forskjellige dele var tildels spredt langt fra hver- 

 andre, og det løse stykke af stegepandens skaft laa næsten 30 

 cm. n. for panden. Tinderne af linheklen var ogsaa spredt 

 over hele graven; en enkelt af dem laa endog helt udenfor 

 paa vestsiden af kullene. — Over de større jernsager (panden, 

 spiddet, flere jernbeslag o. s. v.) var fastrustet et flerdobbelt 

 lag af næver, som ogsaa kunde spores enkelte steder Mt langs 

 kullagets overside. Hele graven synes følgelig at have været 

 dækket med næver. En mængde brændte ben var spredt om 

 hele graven. En del har kunnet bestemmes -menneske, hund og 

 en fugl (høne?). Bestemmelsen velvillig udført af dr. Appellof. 



Af oldsagerne kan med sikkerhed sluttes, at den begravede 

 har været en kvinde, som har været brændt i en baad. Her 



l ) Se Lorange: Norske oldsager i Bergens museum, side 188. 



