D, 



er har fra gammel tid hersket temmelig uklare, og derfor ogsaa 

 hyppig overdrevne forestillinger om bondens gamle kalender, prim- 

 staven. De runer, som undertiden tindes paa den. og de gaade- 

 fulde figurer har mere fristet til gjætninger og fantasier end til 

 systematisk undersøgelse, saa dens karakter og oprindelse fremdeles 

 ikke er bragt paa det rene. Primstaven er imidlertid en saa mer- 

 kelig foreteelse, at den har krav paa en særlig opmerksomhed, og 

 en undersøgelse af det betydelige antal. som endnu er bevaret. vil 

 visselig i flere henseender bringe interessante resultater. Nærvæ- 

 rende undersøgelse er begrænset til de vestlandske primstave, som 

 lindes i Bergens Musæum, og beskjæftiger sig væsentlig med en 

 enkelt side ved dem. nemlig dagt egnene. 



De ældste oplysninger om primstaven skyldes den svenske 

 erkebiskop Olaus Magnus, som ofrer den et eget Kapitel i sin be- 

 kj endte bog om Nordens folk. Idet han i sin paa latin skrevne 

 bog vender sig til en europæisk læsekreds. faar hans fremstilling 

 let et pathetisk præg med tilboielighed til overdrivelser. 



..I tidernes mangfoldige kredslob bragte man ikke andre boger 

 til at tolke stjernerne. Forovrigt undeniser faderen sine uindviede 

 sønner, ligesom moderen sine døtre, saavel i de festdage, der feires 

 hjemme, som i naar man skal gaa til kirke, saa at de ikke mindre 

 ved opdragelse end ved erfaring daglig blir mere kyndige i denne 

 kunst. Thi efter gammel skik gir lægfolket sig ved hjælp af disse 

 stave ud paa lange reiser for at besøge kirkerne paa landet, og 

 ved sikkert udførte beregninger bedømmer de det kommende aars 

 egenskaber sandere end kanske andre, som støtter sig til specula- 

 tive videnskaber eller anseede forudsigelser. " 



Olaus Magnus gaar ikke nøiere ind paa enkelthederne ved 

 primstaven. Først fra det følgende aarhundrede — tilblivelsestiden 

 for de fleste af de bevarede primstave — kjendes en mere detaljeret 



10 



