Kristofer Vi.sted. [Xo. 5 



selig deres skib i bevægelse, saa at de uden at bruge hverken seil 

 eller aarer naaede frem til sine venner, inden det blev mørkt. De 

 valfartede siden til Tadstena. 



Da „acta sanctorum" i middelalderen var den almindelige kilde 

 for kundskaben om h elgenernes liv og jertegn, har legenden vist- 

 nok været almindelig kjendt hos os, og den hellige Birgitha været 

 anraabt som en hjælper i havsnød; og elet Vilde være helt i mid- 

 delaldersk aand at give hende et slcib til attribut som en allusion 

 til ovennævnte jertegn. 



Maaske har det samme tegn paa Blasiusmesse en lignende 

 betydning og synes at hentyde til det jertegn, som hyppigst nævnes 

 i forbindelse med hans navn. Da han engang af hedningerne blev 

 tvungen til at gaa paa havet, „blev dette som jord under hans 

 fødder," fortæller helgenlegenden ; l ) men da hedningerne vikle gaa 

 efter ham, druknede de alle. For sin død bad hau følgende bøn: 

 ..Løs du enhver fra fare, at han kan sande din kraft, som du for- 

 dum gjorde mod din tjener." nemlig cia han selv var i „havsnød". 

 Som følge heraf var han en af de li nødhjælpere, og det er sand- 

 synligt, at skibet særlig betegner ham som en hjælper i havsnød. 

 Det er imidlertid heller ikke udelukket, at ogsaa folkeetymologien, 

 som af Blasiusmesse har dannet Blåasmesse, har været virksom ved 

 bestemmelsen af tegnet. 



Et driJcJcelwni forekommer, foruden som før nævnt paa jule- 

 dag, ogsaa paa Ilte november og 13de januar. Den Ilte novbr. 

 er helliget biskop Martin af Tours, hvorfor dagen gjerne betegnes 

 med en bispestav. Det ovenfor nævnte, for en biskop saa uværclige 

 attribut skyldes imidlertid en episode, der fortælles i helgenlegenden 

 omtrent saaledes : 2 ) 



Martin var engang ved kongens hof, og bordet var dækket: 

 kongen bød, at drikkekarret først skulde rækkes biskopen, foråt 

 han skulde velsigne det og drikke først ; selv agtede han at drikke 

 efterpaa. Men da Martin havde drukket, rakte han drikkekarret 

 til sin prest, da han ikke ansaa nogen værdigere til at tåge imod 

 hans drik end hans egen prest. Denne adfærd undrede kongen og 

 alle, som var tilstede; og Martin blev meget populær, fordi han 

 gjorde saa i Kongens hal, som ingen biskop før havde gjort, 'nem- 

 lig at give en geistlig forrangen for en verdslig høvding. 



] ) Heilagra Manna Sogur. I. s. 270. 

 -) Heil. Man. Sog. I. s. 617. 



