1903] Bidrag til tydning af primstaven. 9 



Og paa egte middelaldersk vis har biskop Martin paa grund 

 af denne episode maattet fungere som patron for bordets glæder, 



Drikkehornet paa 13de januar synes derimod at maatte søge 

 sin forklaring i forestillinger, der har sine rodder i før-kristelig- 

 tid. — Det er dagen for den hedenske jul; denne var udgangs- 

 punktet for tidsregningen og er det i virkeligheden endnu paa de 

 fleste primstave, skjønt dagen kun lindes afmerket paa de fær- 

 reste; den tilsyneladende saa vilkaarlige inddeling af aaret, at 

 regne vinterens begyndelse fra lide oktober og sommerens fra 14de 

 april, finder nemlig kun sin forklaring i, at man regnede vinteren 3 

 maaneder før og 3 maaneder efter den gamle jul. 1 ) — ..Tyvende- 

 dagen" regnedes hyppig som den sidste dag i julen, skjønt den 

 mangesteds i hvert fald i senere tid kun regnedes til „trettendedagen". 

 Og da drikkehornet paa denne dag kun lindes paa stave, som har 

 det samme tegn paa jul, er elet ikke udelukket, at det betegner 

 julens slutning. 



Men der knytter sig ogsaa andre forestillinger til dagen, som 

 kan have medvirket ved valget af dette tegn. 



Dagen kaldes i Taklers endnu i 1860-aarene for ..ildbjørg- 

 aften"; i andre bygder henlægges den dog almindelig til 7de januar. 

 Efter Falck-Toeps Etymologiske ordbog skal navnet komme af, 

 at „man den dag bjerger eller slukker ilden", en etymologi, som 

 synes temmelig søgt og lidet sandsynlig, da en saadan skik, saavidt 

 vides, er ganske ukjendt. At ordets oprindelse maa søges i gamle 

 forestillinger, synes følgende etterretninger at godtgjøre. 



Fra Telemarken tindes følgende oplysning. 2 ) „Da (den 7de 

 januar) dråk man Elhjørsminde til glædelig erindring, at solen med 

 sin ild vender nu tilbage. Madmoderen kom ind med ølbollen, stod 

 ved aaren og dråk ildens skaal, hvorpaa hun slog noget i ilden 

 med disse ord: 



Saa høgt min eld, 



og inkje høgare og heitare hell." 



T ) Kun paa en enkelt stav findes spor af den almindelige europæiske ind- 

 deling i aarstider, hvorom man havde følgende vers : 



Dat Clemens hyemem, dat Petrus ver cathedratus ; 



JEstuat Urbanus, autumnat Bartholomæus. 

 Hvilket hos os blev oversåt saaledes: 



St. Clemens os vinteren giver, 



Peder Stol vaaren inddriver, 



Sommeren os Urban, 



Bartholomæus med høsten gaar an. 

 2 ) Wille: Sillejords beskrivelse s. 242. 



