1903] Studier over naturforholdene i vestlandske fjorde. 35 



Efterat have sammenlignet mine observationer fra den nord- 

 vestlige og den sydvestlige del af Norge, er det blevet mig klart, 

 at nedbørmængden er af stor betydning for temperaturens udbre- 

 delse paa dybet. En af kjøling paa 2° C. ned til 150 meter i tiden 

 fra 24 /i til 19 A kan ikke linde sted i de sydvestlige fjorde. Paa 

 grund af den forholdsvis ubetydelige nedbør i Tromsø og Finmar- 

 kens amter vil fjordene der have en mere jevn saltgehalt, og følgen 

 heraf er, at vinterkulden vil kunne forplante sig temmelig langt 

 ned. Man vil f. eks. i dybder paa 200 meter kunne finde en tem- 

 peratur, som er mindre end den aarlige middeltemperatur for stedet, 

 og temperaturvariationerne kan være ret betydelige. Den 27 A 1899 

 fandtes saaledes i 200 meters dyb i Porsangerfjord (mellem store 

 og lille Tamsø) en temperatur 0°.2 C. Aarsmediet for Kistrand, 

 som ligger lidt længere ind i fjorden, er 0°.8 C. Men dette vil 

 atter sige, at vinterkulden i den indre del af Porsangerfjorden for- 

 maar at gjøre sig gjældende helt ned til et dyb af 200 m. 



Man har grund til at antage, at denne omstændighed virker 

 ødelæggende paa de fleste boreale og lusitaniske dyreformer, hvor- 

 imod det skulde synes rimeligt, at elet vestenfjeldske Norges store 

 nedbør maa begunstige trivselen af sydlige former, fordi overflade- 

 lagenes opblanding hindrer vinterkulden i at trænge ned paa dybet. 



Paa grund af den rigelige nedbør vil de kontinentale fjorde 

 helt op til Lofoten have den egenskab fælles, at i 200 meters dyb 

 er temperatur og saltgehalt temmelig konstant. I kulp erne og de 

 dybe render er temperaturen 6 — 7° C. med en saltgehalt omtrent 

 35 %o. I de fjorde, som munder ud i Nordhavet, vil man ogsaa 

 linde, at de store dyb (f. eks. Tranødybet i Yestfj orden) har en 

 bundtemperatur, som er flere grader høiere end i den tilsvarende 

 dybde i Nordhavet, hvilket ogsaa for største delen skyldes fjordenes 

 beskyttende dække af opblandet vand. 



Er det saa, at nedbørens forskjellige fordeling øver stor ind- 

 flydelse paa temperatur og saltgehalt ikke alene i overfladeo, men 

 ogsaa paa større dyb, er det dermed ogsaa givet, at nedbøren er 

 en havbiologisk faktor af betydning. Dette forhold vil jeg søge 

 nærmere at belyse i et senere arbeide, 



f. Lysefjord og Mofjord. 



Den 17 /3 1902 fik jeg anledning til at gjøre endel undersøgel- 

 ser i Lysefjorden. Den indre del var isbelagt næsten helt til San- 

 gesand, som ligger midt i fjorden. Lidt indenfor Sangesand var 



