1903J Studier over naturforholdene i vestlandske fjorde. 37 



foregaar paa en træg maade. ligger ogsaa deri. at der i april paa- 

 vistes et lidet temperaturmaksimum i en dybde af 80 meter. Dette 

 maa op fattes som hostmaksimum fra det foregaaende aar. Foran 

 er det sogt godtgjort, at temperaturen i det homotermiske biincllag 

 i de fjorde, som er afstængt ved hoie tærskler, maa svare til aarets. 

 middeltemperatur paa stedet. Ifølge Mohx er aarsmediet for Bodø 

 4.1. for Rånen 3.5, og da er det noksaa rimeligt, at lnftens middel- 

 temperatur ved Skjerstadfjorclen er omkring 3.2. Faunaen er rig 

 paa arktiske former, men den er ikke ublandet arktisk. Ai bund- 

 mudderet i Skjerstadfj orden kunde jeg ikke merke nogen lugt af 

 svovlvandstof, og der fandtes ikke noget dødt bundparti saaledes 

 som tilfældet var i Mofj orden. Den sidstnævnte fjord skal da om- 

 tales noget nærmere. 



Paa den geografiske opmaalings speeialkart A. 8 findes indenfor 

 Kleveland i Osterfjord ingen dybdeangivelser ; vore lodninger i be- 

 gyndelsen af september 1901 leverer saaledes et lidet bidrag til 

 vor viden om dybdeforholdene i disse fjorde. Mellem Haaøen og 

 Langenes loddedes paa 315 m., tvers af Lille Urdal i Romereims- 

 fjorden paa 450 m. og tvers af gaarden Romereim 390 m. I det 

 trange løb ovenfor Romereim havde vi et lodskud paa 233 m. og 

 henimod Mostrømmen 77 m. Minimumsdybden i selve Mostrøm- 

 men 1 ) varierer som før nævnt mellem 1.6 og 3.1 m. 



Fra strømmen til Mo ved enden af fjorden havde vi følgende 

 lodskud: 35. 133, 180, 212, 1S8, 110. 39 meter. Temperaturen 

 i det homotermiske bundlag vai* 6.85 ( 7 / 9 1901), saltgehalten i 200 

 meters dyb 32.49 %o. Den 1 5 1903 var temperaturen paa samme 

 sted og i samme dyb 6.85, saltgehalten 32,32 / 00 . Bundmudderet 

 paa de større dyb lugtede sterkt af svovlvandstof, og det var meget 

 opblandet med planterester, saasom løv, træstykker og lignende. 

 Af levende makroskopiske væsener fandtes intet i dyb paa 100 — 200 

 meter. Ja endog paa mindre dyb end 100 meter var bunden fuld- 

 stændig død. 



A f dyrerester fandtes kun endel skrøbelige brudstykker af 

 muslingskaller samt nogle tomme ormrør. Nogle af mine notater 

 anføres: 



Vo 1901, Mofjord, 210—211 m. Sort stinkende dynd. Intet 

 levende (makroskopisk). 



2 ) En vældig sandhaug, som vistnok passende kan benævnes Mostrøm- 

 morænen adskiller Mofjorden fra Komereimsfjorden. Igjennem denne moræne, 

 hvor der er en tydelig lagning, har Mostrømmen brudfc sig sit leie. 



