1903] Studier over naturforholdene i vestlandske fjorde. 41 



Mens Hansen med vægtige grunde hævder strandlinjens kon- 

 stans (fra Kristianiafj orden til Lofoten) i de sidste 1 — 2 tusen aar, 

 anser han det tillige hævet over tvil, at den i bronce- og stenalde- 

 ren har staaet høiere. Og længre op i tiden har havets niveau 

 været endda høiere. 



Ikke langt fra Mofjorden har vi ogsaa tydelige merker efter 

 en høiere. vandstand. 1 ) Den lagdelte bygning i Mostrømmorænen 

 vidner om, at den er afsat under vand, og det ligger nær at sam- 

 menligne den med de endemoræner af laget grus, som afspærrer ind- 

 sjøen eller våndet ved bunden af flere vestlands fjorde fra selve fjorden. 

 Af saadanne vande med endemoræner foran sig kan nævnes Sand- 

 venvand indenfor Odde, Oifj ord vand indenfor Øifjord, Gravenvand 

 indenfor Gravenfj orden, osv. Hvis jeg har forstaaet geologernes 

 tolkning af disse vande med tilhørende moræner rigtig, antages det, 

 at under den store sænkning af landet var de nævnte indsjøer 

 fyldte af jøkler, og morænerne op f åttes som resultat af jøkelelvenes 

 arbeide, idet disse mundede ud under havfladen. som stødte til bræens 

 kant. Mofjorden skulde saaledes geologisk svare til de nævnte 

 smaa indsjøer, som ligger ved fjordenes bund. Forskjellen er kun 

 den, at paa grund af Mostrømmorænens ringe bredde har fjorden 

 magtet at bryde sig igjennem og holde forbindelsen vedlige under 

 landets stigning. Med hensyn til den betydelige dybde (212 m.) 

 af det indenfor morænen liggende Mofjordbassin kan passende an- 

 vendes prof. Brøggers ord 2 ) : „De bag de store morænetrin lig- 

 gende fjord- eller sjøbassiner med sine større dyb er strækninger, 

 hvor opfyldningen har været usedvanlig liden, paa grund af, at 

 saalænge isen laa der og fyldte bassinerne, var atsætningen her 

 liden, og senere var den ogsaa tildels liden her, fordi isranden maa 

 have trukket sig forholdsvis hurtig tilbage fra de store morænetrin." 



Om morænen selv skal tilslut siges et par ord. Den ligger mel- 

 lem to fjeldvægge. Stiller man sig med ansigtet vendt mod morænen 

 ved den side, som ligger mod Romereimsfj orden, saa har man gjennem 

 bruddet (strømmen) nærmest den til venstre liggende fjeldvæg. Den 

 største del af sandmassen ligger altsaa paa høire side af strømmen. 



*) Nemlig strandlinjen paa nordsiden af Osterfjorden over for Hammer 

 kirke, hoide o. h. ornkr. 50 m. 



-) Om de senglaciale og postglaciale niveauforandringer i Kristianiafeltet, 

 p. 140. 



