28 



Haakon Schetelig. 



[No. 13 



midten og vest for den dengang undersøgte grav (B. M. A arb. 

 1903, no. 3, s. 8). Det blev paavist, at naglerne var indblandet 

 i fylden uden nogen orden, og at den baad, hvortil de har hørt, 

 følgelig ikke har været indsat hel i haugen, da denne fik sin 

 nuværende skikkelse. Under samme forhold som naglerne og 

 i samme dele af haugen blev iagttaget meget opløste levninger 

 af træ, af forholdsvis tynde bord, som heller ikke i sin nu- 

 værende stilling kunde udgjøre nogen sammenhængende bygning, 

 som f. eks. en baad. Yidere saaes i haugens bund mellem de 

 to brandgrave tre huller, hvori der havde været reist lodret- 

 staaende træstokker, ganske som de ved den første brandgrav 

 beskrevne; de kunde ikke sættes i forbindelse med nogen af 

 gravene. Endelig fandtes nord for den ifjor undersøgte grav 

 et slags ildsted paa haugens bund. — Der skal ikke her søges 

 nogen forklaring af disse forhold. (1903: 62). 



Fig. 7. iA. 



26. Øks af formen Rygh fig. 557 med afrundede fliger ved skaft- 

 hullet, smalt blad og fremskydende bane. Den er temmelig 

 forrustet og. skadet i eggen. — 20.5 cm. lang, 33 cm. over 

 eggen. Fundet ca. 1880 i en haug paa gaarden Sandanger, 

 Sande sogn og pdg., Romsdals amt. Skjænket til museet af 

 hr. Daniel Sandanger ved lærer Peter Lillebø. (1903: 67). 



27. Sølvfund fra yngre jernalder fra Vestre Rom, Lyngdal pgd., 

 Lister og Mandals amt. 



a) Armring af sølv af typen Rygh fig. 709. Den er dannet 

 af en rund stang, 0.6 cm. tyk, sammenbøiet til en oval ring, 

 idet enderne er ført forbi hverandre, saaledes at ringens 

 ene side er dobbelt. Enderne er udhamret til omtrent halv 

 tykkelse og fæstet ved en spirallægning omkring stangen. 

 Ringen er udvendig orneret med indstemplede fordybninger, 

 hver med et ophøiet punkt i bunden, stillet parvis sammen 

 med spidsen mod hverandre. — Ringens ydre tvermaal er 

 9.2 og 7.3 cm. (Afb. fig. 7). 



