44 Jens Holmboe [Nr. 1 



Paa grundlag av velvillige oplysninger, som jeg fra mange for- 

 skjellige hold har mottat, gives her en oversigt over naar isløsningen 

 i 1911 har fundet sted paa elver og indsjøer i amtets forskjellige 

 deler. (Tabel 9 og 10, side 42 og 43). 



I Tabel 9 er de foreliggende oplysninger om elvenes isløsning 

 sammenstillet. Man vil se at den langt overveiende del av de elver, 

 om hvilke der haves oplysninger, i 1911 er gaat op i mai maaned. 

 Bare for to elver er det opgit at isløsningen er begyndt i de sidste 

 dager av april. Den ene av disse elver er „ Storelven" ved Aar- 

 viksand, paa den ytre side av Arnø, altsaa i et strøk med utpræget 

 insulært klima; den anden er Signalelven inderst i Lyngen, hvor 

 det er mere paafaldende at isløsningen er begyndt saa tidlig. Paa 

 den anden side er det kun én elv som vites at ha været islagt helt 

 til begyndelsen av juni maaned, nemlig Baddernelv i Kvænangen 

 hvor isløsningen fandt sted 4 juni. I de fleste av elvene er isen 

 gaat op i første halvdel av mai. 



Tabel 10 gir en oversigt over hvad der foreligger om isløs- 

 ningen paa amtets sjøer i 1911. Det viser sig at isløsningen paa 

 de fleste sjøer i lavlandet har fundet sted i slutten av mai eller i 

 begyndelsen av juni; av 37 vande er 25 gaat op mellem 20 mai og 

 10 juni. Hals vand i Tranøy opgives at være gaat op allerede ca. 5 

 mai og Øvrevand i Skibottendalen 9 mai. Paa den anden side har 

 flere sjøer i forholdsvis liten høide over havet beholdt sit isdække til et 

 stykke ut i juni, Rossfjordvand og Finfjordvand i Lenviken saaledes 

 til henholdsvis ca. 8 og 12 juni. Høiere liggende indsjøer er først 

 gaat op endnu senere, omkring St. Hanstid, Altevand i Bardo (507 

 m. o. h.) saaledes 27 juni og det lille Bjørnskarvand paa Ring- 

 vatsøen omtrent samtidig eller 27 å 28 juni. Som man vil se er 

 isløsningen paa elvene gjennemgaaende ind truffet et par uker tid- 

 ligere end paa indsjøerne. A årsaken hertil er sikkert en dobbelt, 

 dels sjøernes i almindelighet tykkere isdække, dels — og især — 

 våndets større bevægelighet i elvene som meget bidrar til at sætte 

 isen i fart. 



For Maalselvens vedkommende har det lyktes at skaffe oplys- 

 ninger om tiden for isløsningen i tilsammen 63 aar, nemlig samtlige 

 aar i perioden 1848 — 1911, alene med undtagelse av 1869. Disse 

 oplysninger hitsættes her, idet der ved henvisningen til kilderne 

 er anvendt de s. 31 anførte betegnelser: 



I 1848 gik Maalselven op 16 mai (b). 

 - 1849 „ - 1 juni (b). 



