98 Jens Holmboe. [Nr. 1 



sparsomt. Aspidium spinulosum, likesaa. Equisetum pratense, store sterile skud, 

 spredt. E. variegatum, med aks, tem. sparsomt. 



Ena a rige urter. Euphrasia ofncinalis, unge planter, endnu ikke i knop, 

 tem. sparsomt. Melampyrum silvaticum, i beg. blomstring-, tem. sparsomt. 



Græsagtig-e planter. Melica nutans, med unge blader og stråa, tem. 

 talrik. Festuea ovina, med korte bladskud og unge stråa, spredt. Triticum 

 caninum, unge blader og fjorgamle stråa, tem. sparsomt. Aira flexuosa, unge 

 bladskud, spredt. A. caespitosa, likesaa. Luzula pilosa, i blomst, tem. sparsomt. 

 Carex sparsiflora, i blomst, spredt. 



En lignende vegetation optrær i omegnen av Lulle fleresteds 

 langs elveløp og bækkeleier paa dalbunden, men den største del av 

 dalbunden optas av hedeagtige skogsamfund, dels furuskog, dels og 

 især birkeskog. 



Resultatet av de undersøkelser over utviklingen av skogbundens 

 plantevekst, som er referert paa de foregaaende sider, kan sammen- 

 fattes saaledes: I 1910 indtil omkring 20 mai og i 1911 indtil om- 

 kring 1 juni var der i skogbunden i de deler av Tromsø amt som jeg 

 har hat anledning til at undersøke kun ytterst litet at se av friskt 

 grønt fremvokset samme vaar, naar undtas paa enkelte ganske excep- 

 tionelt heldig beliggende voksesteder, saadanne som Bratlien ved 

 Lille Rostavand (s. 88 — 89) og skraaningerne ved fossen ovenfor Inset 

 i Bardo (s 80—81). I løpet av den sidste tredjedel av mai 1910 og 

 den første tredjedel av juni 1911 vokset der frem i engbirkeskog 

 i sydskraaninger, mange steder i Maalselven og Bardo, friske skud 

 av en hel del arter av en- og tofrøbladede urter, men derimot meget 

 litet av græs. Beskaffenheten "av den vegetation som i denne tid 

 vokset frem paa et av de steder hvor den var tidligst og frodigst 

 utviklet vil fremgaa av de to ovenfor anførte artlister fra lien ved 

 Strømsmo (s. 90 — 92). Det var dog kun i varme sollier vegetationen 

 var naadd saa langt, og likeledes kun hvor skogen var utviklet som 

 engbirkeskog. I løpet av juni maaned skred utviklingen begge aar 

 hurtig frem, og allerede omkring 10 juni 1910 og 20 juni 1911 

 fandtes der i engbirkeskogene i de strøk, som jeg ved den tid hadde 

 anledning til at se, over forholdsvis store strækninger adskillig 

 ^ræsbeite". 1 ) I mosbirkeskog og andre hede-skogsamfund fandtes 

 der begge aar midt i juni endnu meget litet av friskt grønt, væ- 

 sentlig kun unge stråa av vaar-frytle (Luzula loilosa) og en og anden 

 bladroset av guldris (Solidago Virgaurea). 



] ) „Græs" her tat i populær forstand; den største del av beitet bestod paa 

 den nævnte aarstid i engbirkeskogene av blader og unge stængelskud av tofrø- 

 bladede urter, mens der endnu var forholdsvis meget litet av virkelig græs. 



