14 Carl W. Schnitler og Anthon M. Wiesener. [Nr. 2 



gjort at forveksle Dreiers miniaturer med ungdomsarbeider av den 

 unge bergensmaler Joh. Gorbitz, som efter at ha faat sin utdannelse 

 ved akademiet i Kjøbenhavn 1799 — 1802 tilbragte 3 aar indtil 1805 

 i sin fødeby med at male pastel-, blyant- og miniatur-portrætter, 

 inden han drog ut for alvor i den store verden. Dreier kom til 

 Bergen fra Trondhjem 1801, og at de to miniaturmalere har hat 

 indflydelse paa hverandre er ikke usandsynlig. Det vedkommer os 

 mindre i denne forbindelse, at Dreier gjennem sin mangfoldige 

 prospektkunst ogsaa synes at ha hat en viss betydning for den 

 unge Johan C. C. Dahl, hvis Bergens-prospekter fra tiden før hans 

 utenlandsreise 1811 er sterkt stilistisk beslegtet med Dreiers (kfr. 

 min bok „Slægten fra 181 4 U , Kr.a 1911, s. 484 anm. Der hen- 

 vises ogsaa for det følgendes vedkommende til kapitlet om „ Billed- 

 kunsten og den almene smak" i dette arbeide). 



— — Men rokokoens glade aarhundrede gik tilende. Alt 

 henjmot sin slutning hadde det faat et alvorligere præg, som be- 

 gyndte det at angre paa al den letsindighet, det hadde bedrevet. 

 En enklere og strengere smak gjorde sig gjældende, revolutionen 

 gjorde ende paa al flirt og luksus, og det borgerlige 19de aar- 

 hundrede tok sin begyndelse. Der kom noget kjølig, strengt og 

 alvorlig over menneskene, politik og økonomiske bekymringer be- 

 gyndte at opta dem efterat revolutionens og Napoleons kriger og 

 indre rystelser hadde gjort sig gjældende i alle land. Herhjemme 

 i Norge hadde vi ikke mindst faat føle alvoret efterat krigen hadde 

 røvet vore opsparte formuer, spærret vort lands marked og bragt 

 ^lverden til at tænke mere paa politik og folkefrihet og faren fra 

 øst end paa forretninger. Det er denne stramme og kjølige hold- 

 ning, vi møter i kaptein Jac. Munchs portrætter fra 1820-aarene. 

 Man ser disse energiske hoder over mægtige halsbind eller høie, stive 

 uniformskraver, disse høibarmede kvinder med kortlivede og ut- 

 ringede kjoler, pufærmer, store blondekapper, orientalske sjal og hæn- 

 gekrøller. Man føler deres værdige væsen, deres strenge mine og 

 stive, ceremonielle fremtræden. Og trods det ellers hertillands om- 

 trent udelukkende er embedsstanden, som repræsenterer magthaverne 

 i tidsalderen nærmest efter 1814, og som har git vor energiske og 

 steile empire-tid sit præg, saa ser vi i Bergen den samme strenge, 

 borgerlige stil anlægges av handelsaristokratiet, som her fremdeles 

 beholdt sin dominerende stilling. 



Se Munchs portrætter av konsul Joachim Grieg og frue, av 

 kjøbmand Nic. Nicolaysen og frue, av sorenskriver Budtz og av 



