1912] Nordfjords kvartæravleiringer. 33 



av 1.30 m. paa vandstandsmaaleren 36.75 m. over tangranden. 

 Denne maaling er i god overensstemmelse med de tidligere utførte 

 maalinger. 



I øvre Olden skal ifølge Helland være terrasser i 56 og 80 

 m.s høide; men jeg hadde ikke anledning at underkaste dem nogen 

 undersøkelse. De maa imidlertid enten være ferskvandsterrasser 

 eller stamme fra en ældre tid, og er blit levnet ved isens sidste 

 fremstøt. 



C. Oversigt over terrasserne. 



Av ovenanførte maalinger vil det fremgaa, at her gjennem- 

 gaaende ikke lindes mange trin. Ser man bort fra de terrasser, 

 som lindes i lange dalfører, hvor erosionsterrasser er opstaat ved 

 elvens utgravninger, findes her kun 2 eller 3 trin. Det mest frem- 

 trædende av disse ligger paa de fleste steder noget under den 

 marine grænse. Hansen og senere Kolderup har for dette trin 

 foreslaat benævnelsen „det epiglaciale trin", og da det er godt 

 at ha en særskilt betegnelse for de mere fremtrædende trin, har 

 jeg ogsaa anvendt denne betegnelse, uten at jeg dermed har villet 

 si noget om dets alder i forhold til de øvrige trin. 



Det øverste trin er her, som i Bergensfeltet, mindre fremtræ- 

 dende, i de fleste tilfælde kun utpræget i nærheten av en større 

 eller mindre elvs forhenværende utløp i havet. Da man paa flere 

 steder kan se disse to trin gaa jevnt over i hinanden,. nemlig hvor 

 der har været rikelig med løsmateriel til terrassernes dannelse, til 

 eksempel i øvre del av Eidsdalføret, i Davik og flere andre steder, 

 saa kunde det være tvilsomt, om de repræsenterte mere end en 

 stans i jordskorpens nivaaforandring. Hvor der har været mindre 

 mængder med løsmateriale, findes kun det laveste trin (epiglaciale 

 trin), mens ved en mindre elv eller bæk findes, som før nævnt, 

 begge trin. Høiden paa det epiglaciale trins øvre kant her pleier 

 da ganske nøie at svare til forreste rand av den store terrasse, 

 hvor den er bygget helt op til den marine grænse (ved større elvers 

 utløp). Dette sees saaledes i Davik ved sammenligning mellem 

 Daviknes, midtre Davik og inderst i Davikbugten. Det maa der- 

 for være rigtigere at ta hensyn til dette forhold ved terrassernes 

 gruppering end blot at ta hensyn til terrassernes øvre grænser. 



Før jeg gaar nærmere ind paa diskussionen om dette, skal jeg 

 gi en oversigt over terrassernes høider sammenstillet i 3 grupper 



