56 H. Kaldhol. [Nr. 3 



IV. Molluskfaunaen. 



Ved undersøkelsen av denne har jeg lagt hoved vegten paa den 

 systematiske undersøkelse. Derimot har jeg ikke indlatt mig paa 

 den statistiske undersøkelsesmetode, som t. eks. Øyen anvender. 



Hvis man kan bestemme en bankes procentiske sammensætning, 

 vil det selvfølgelig ha sin største interesse; men jeg mener det ei 

 lar sig gjøre med nogenlunde sikkerhet. Selv om man ikke til- 

 lægger en saadan analyse den samme værdi, som en kvantitativ 

 analyse i kemien av et mineral eller et andet stof med temmelig 

 konstant sammensætning, vil man allikevel let komme paa vildspor; 

 fordi en skjælbankes sammensætning aldrig er konstant 

 gjennem hele sin masse. Det er ikke bare saa, at den veksler 

 fra lag til lag i vertikal retning; men dens sammensætning kan 

 være betydelig avvikende i samme nivåa. Jeg behøver i saa hen- 

 seende bare at henvise til de oplysninger som Øyen har git selv i 

 prof. Brøggers bok: „Nivaaforandringer i Kristianiafeltet*' pag. 222 

 anm. 1 : „Naar Sårs angir, at 2 / 3 av massen i de glaciale skjæl- 

 banker bestaar av brudstykker av fortrinsvis balaner og dernæst 

 mytilus, maa dette vistnok ikke op fattes rent bokstavelig. Det er 

 vanskelig at angi noget bestemt forholdstal i saa henseende, saa- 

 længe der ikke foreligger nogen bestemt undersøkelse, men en sats 

 kan allerede nu uttales ganske bestemt: Dette forhold er meget 

 vekslende fra sted til sted og paa et og samme sted ofte 

 meget vekslende fra lag til lag. Balaner med deres let 

 erkjendbare enkelte dele og mytilus med sin karakteristiske farve 

 kan allerede av den simple grund komme til at træde formeget i 

 forgrunden ved det første blik paa forholdet. Men like saa sikkert, 

 som vi træffer lag, hvori de førstnævnte spiller en fremtrædende 

 rolle, og ligesaa sikkert som vi træffer lag, der med fuld ret kunde 

 betegnes som mytilus skikter, likesaa sikkert tindes paa andre steder 

 saxicava zoner og pecten skikter i hvilke Perten islandicus Mull. 

 optræder, som den forherskende art." Eller de oplysninger som 

 Øyen meddeler om en enkelt arts optræden i Søringelerene ved 

 Grønsund samme sted pag. 143: „Portlandia lenticula kan ikke 

 her netop betegnes som sjelden; men den optrær i smaa kolo- 

 nier, der let kan gi anledning til, at man snart betragter den som 

 meget rigelig tilstede og snart som meget sjelden." 



Disse oplysninger, som er fuldstændig overensstemmende med 

 mine erfaringer, gjør det indlysende for enhver, at det vil være et 



