60 



H. Kaldhol. 



[Nr. 3 



avsat ved 47—50 % stigning. Naar man kun har den fundne 

 fauna at holde sig- til, vil avsætningsdybden kun kunne angives i 

 store træk inden visse maksimums og minimums værdier, og ved 

 den paa Langeland forekommende fauna er disse sprang meget store. 

 Det hele blir derfor paa denne basis her rent skjønsmæssig. 



Et sikrere grundlag erholdes, hvor man kan ta hensyn til 

 avleiringsforholdene ved hjælp av overleiende lag. De øverste lags 

 avsætning vil da være avsluttet, naar hævningen er skredet saa 

 langt frem paa vedkommende sted, at de avsatte lag er kommet i 

 nivåa med havflaten ved flodtid, ved fortsat hævning begynder 



Fig. 6. Eidsdalen seet fra vest. Eoti i bakgrunden til hoire. Hjelle bak den runde 

 haug midt paa billedet (Rotihaugen). Langeland bak det hvite hus til venstre. 



erosionen. Fastsætter man nu ved nivellement paa ethvert sted 

 høiden over havet av det øverste gruslag og stedets marine grænse, 

 kan man med temmelig sikkerhet fastsætte alderen paa de yngste 

 avleiringer uttrykt i % av den hele stigning. 



Yed at gjøre dette her viser det sig, at de øverste gruslag er 

 ældst i dalens østre del, hvor de naar op til den senglaciale marine 

 grænse; men betydelig yngre i den vestre ende (Lunden). Dette 

 maa skrive sig fra, at først er dalen blit utfyldt længst øst, Leiv- 

 dalsmoen og Bjørlomoen, herunder er saa endel finmateriale 

 avsat paa noget dypere vand længere fra kysten, Rotimælens 

 undre lag etc. Dette har foregaat under landets dypeste sænkning. 



